УХВАЛА

м. Київ

06.09.2023Справа № 910/13123/23

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Гардіан»

про стягнення 4 020,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Гардіан» (далі - відповідач) про стягнення 4 020,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що відповідач не у повному обсязі здійснив виплату страхового відшкодування за полісом № АР/001152502, заборгувавши таким чином позивачу 4 020,34 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.08.2023 відкрито провадження у справі № 910/13123/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.09.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача, у якій останній повідомив, що відповідач сплатив суму заборгованості та просив суд закрити провадження у справі № 910/13123/23. Крім того, позивач просив суд присудити стягнення понесених ним витрат по сплаті судового збору з відповідача, відповідно до положень частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України.

04.09.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому останній зазначив про визнання позову та вказав, що 29.08.2023 року ним здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у сумі 4 020, 23 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Гардіан» про стягнення 4 020,34 грн. страхового відшкодування.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено копію платіжної інструкції від 29.08.2023 № 14692 на суму 4 020,34 грн. з призначенням платежу: « Стр. відш. зг. стр. акту № G-15611-2 за пошкоджений т.з. Citroen C5, НОМЕР_1 , ВЛАСН.АТ, СК ВУСО ПРАТ ДОПЛАТА ДО РЕГРЕС ВИМОГА № 2003060, ВИННА ОСОБА ЛАГУНОВ І.В. Без ПДВ».

При цьому, з наданої позивачем довідки про підтвердження надходження коштів від 31.08.2023 № 3174 вбачається, що відповідачем 29.08.2023 року, тобто після відкриття провадження у справі № 910/13123/23, було сплачено на користь позивача 4 020,34 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, у зв`язку із сплатою позивачу заявленої до стягнення суми заборгованості у розмірі 4 020,34 грн., провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно із частиною четвертою статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

З поданої заяви вбачається, що позивач з посиланням на положення частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору з відповідача.

За змістом частини третьої статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

У постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року в справі № 199/9188/16-ц зазначено, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України не є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

У той же час, у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року в справі № 922/418/20 зроблено висновок, що у разі закриття провадження у справі внаслідок відмови позивача від позову (на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України) через задоволення відповідачем заявлених до нього вимог після відкриття провадження у справі, суд, вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, має виходити з положень ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України , оскільки вказана норма є спеціальною.

Отже, ураховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, положення ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачають розподіл судових витрат внаслідок закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом), а не на підставі п. 2 ч. 1 цієї ж статті (відсутній предмет спору).

Разом з тим, у поданій заяві позивачем не зазначено про відмову останнього від позову, як і не містить така заява посилань на статтю 191 Господарського процесуального кодексу України, а лише вказано про сплату відповідачем заборгованості позивачу, у зв`язку з чим позовні вимоги позивачем не підтримуються.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення судового збору з відповідача на підставі положень частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, зі змісту пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», вбачається, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Положеннями частини 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу судового збору у розмірі 2 684,00 грн., сплаченого на підставі платіжної інструкції від 08.06.2023 № 24405.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 231, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону Україна «Про судовий збір» суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/13123/21 на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

2. Повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» (03150, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31; ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп., сплачений на підставі платіжної інструкції від 08.06.2023 № 24405.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (06.09.2023 року) та може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги, з урахуванням положень п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Ломака