ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.09.2023р. Справа №905/939/23

Господарський суд Донецької області, у складі судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши, в судовому засіданні, матеріали справи №905/939/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Автошлях-Транс, м.Київ,

до відповідача: Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м Покровськ, Донецька область,

про стягнення заборгованості в сумі 838 041,53грн, -

Представники сторін:

від позивача: не з`явився (з технічних підстав) ;

від відповідача: не з`явився (з технічних підстав).

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Автошлях-Транс, звернулось до Господарського суду Донецької області, з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в сумі 838 041,53грн, з яких 804 950,41грн сума основного боргу; 3,18грн пеня; 9 527,08грн 3% річних; 23 560,86грн інфляційні втрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договорів про перевезення №8/2019 від 08.01.2019, №03-01/2020 від 08.01.2020 та №41/2021 від 23.03.2021 в частині оплати наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 804 950,41грн, що також стало підставою для нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 17.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/939/23; визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15.08.2023 року о 11:30 год.

02.08.2023 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованість за спірними договорами, оскільки акт звіряння взаємних розрахунків не може вважатись належним доказом в підтвердження заборгованості за відсутності первинних документів, а надані акти здачі-прийняття робіт не підписані відповідачем, крім того позивачем не долучено жодних доказів щодо дати отримання відповідачем всіх зазначених в пунктах 4.1 договорів документів, у зв`язку з чим встановити з якої саме дати відраховувати банківські дні для здійснення оплати неможливо, до того ж акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.06.2023 року, на які посилається позивач, підписані поза межами дії договорів.

15.08.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві з огляду на те, що відповідач підтверджує отримання первинних документів від позивача у листі №01-03/10 від 20.01.2023, крім того здійснення господарських операції між сторонами підтверджується податковими накладними долученими до матеріалів справи.

25.08.2023 від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, в якому просить постановити ухвалу про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

28.08.2023 від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Вказані клопотання задоволені ухвалою суду від 29.08.2023.

Представники сторін в судове засідання на з`явились. Суд намагався встановити зв`язок з кожним з представників, проте в телефонної розмові кожний з них не підтвердив можливість виходу на зв`язок через суб`єктивні причини (перебування в дорозі тощо).

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірнім підприємством «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (замовник, відповідач) та ТОВ «Автошлях-Транс» (перевізник, позивач) укладено договори про перевезення №8/2019 від 08.01.2019 (договір-1), 03-01/2020 від 08.01.2020 (договір-2) та №41/2021 від 23.03.2021 (договір-3). Умови вищевказаних договорів є ідентичними за своїм змістом та суттю, у зв`язку з чим, суд не вбачає необхідності у викладені умов кожного договору окремо.

Відповідно до п.1.1 договорів, в порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник зобов`язується надавати транспортні послуги з перевезення власним (орендованим) автомобільним транспортом вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу вантажу), а замовник зобов`язується сплачувати за перевезення вантажу плату.

Пунктом 1.2 договорів передбачено, що найменування, кількість вантажу або маса (вага), його вартість та інші умови перевезення вантажу за цим Договором узгоджуються сторонами в замовленні на перевезення. Інформація щодо місця доставки вантажу зазначається у кожному окремому замовленні. Замовлення (заявка) - окремий документ, який формується замовником та надається перевізнику шляхом електронного зв`язку чи будь -яким іншим способом прийнятим для обох сторін. Заявка повинна містити наступну інформацію: дату, пункт навантаження вантажу, пункт призначення вантажу, обсяг та вид вантажу, строк надання транспортних засобів під завантаження, строк доставки вантажу, якщо необхідно, то і інша важлива інформація. Поставка здійснюється постачальником в найкоротші розумні строки з обов`язковим погодженням отримувача (керівника філії).

Розділом 2 договорів визначено обов`язки сторін, зокрема: замовник зобов`язується: надавати вантажі для перевезень на підставі узгодженого «Замовлення на перевезення», підписаним керівником або заступником директора з ремонтів та утримання автомобільних доріг ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», що є невід`ємною частиною цього договору, в якому вказані: пункт завантаження, пункт розвантаження, назва та характеристики вантажу, додаткові вимоги (п.2.1.1); своєчасно оплачувати послуги перевізника (п.2.1.2).

Згідно з п.п.3.1, 3.2 договорів, ціна за 1 тн/км при перевезенні становить 2,40 грн. з урахування ПДВ. Загальна вартість угоди (провізної плати) за цим договором визначається сумою всіх актів виконаних робіт (наданих послуг) в період дії цього Договору.

Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів на розрахунковий рахунок перевізника, за договорами 1, 3 протягом 30-ти (тридцяти) банківських днів,за договором-2 протягом 50-ти (п`ятдесяти) банківських днів, після отримання від перевізника належним чином оформлених рахунка-фактури, акту виконаних робіт, податкової накладної, товарно-транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем та вказуванням відстані перевезень або т/км, якщо в «Замовленнях на перевезення» або додатках (додаткових угодах) не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення (п.4.1 договорів). Днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на розрахунковий рахунок перевізника Розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом безготівкової оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату Товару (далі - рахунок) (п.4.2 договорів). Усі документи за цим договором оформляються сторонами згідно з чинним законодавством із дотриманням усіх вимог, що звичайно ставляться до змісту і форми таких документів (п.4.3 договорів).

За фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт (п.9.2 договору 1, п.8.2 договорів 2, 3).

Договори набирають чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діють до 31.01.2020 (п.10.1 договору-1), до 31.12.2020 (п.9.1 договору-2), до 01.03.2022 (п.9.1 договору-3).

Додатковою угодою №1 від 16.05.2019 до договору перевезення №8/2019 від 08.01.2019 сторони внесли зміни до розділу 11 «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін».

До договорів №03-01/2020 від 08.01.2020 та №41/2021 від 23.03.2021 долучено додаток №1 Транспортна схема від основних постачальників до пунктів розвантаження по філіям ДП «Донецький облавтодор».

ТОВ «Автошлях-Транс» звернулось до ДП «Донецький облавтодор» з листом-повідомленням вих.№1 від 31.12.2022, в якому просило повернути підписані оригінали документів за січень, лютий місяць 2022 року реєстри перевезень, акти виконаних робіт та ттн, які були надані на підпис, а також підписати та повернути акт звірки розрахунків за 2022 рік.

У відповідь на вказаний лист ДП «Донецький облавтодор» повідомило ТОВ «Автошлях-Транс», що не може в повному обсязі виконувати свої обов`язки, в частині погашення заборгованості за надані послуги, в результаті настання форс-мажорних обставин, проте не відмовляється від взятих на себе зобов`язань за договорами перевезень №03-01/2020 від 08.01.2020 в сумі 119 456,77грн, №47/2021 від 23.03.2021 в сумі 554 163,00грн та №8/2019 від 08.01.2019 в сумі 131 330,64грн, та повідомляє про тимчасові фінансові складнощі; стосовно оригіналів документів за січень лютий 2022 замовник зазначає, повернення неможливо оскільки філія «Автодор №3» ДП «Донецький облавтодор» знаходиться в зоні активних бойових дій (м.Бахмут), а доступ на територію філії «Автодор №7» в місті Покровськ обмежено (лист №01-13/10 від 20.01.2023).

З акту №1 звірення взаємних розрахунків від 31.12.2022 вбачається, що заборгованість ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» перед ТОВ «Автошлях-Транс» складає 804 950,41грн. Вказаний акт підписано представниками та скріплено печатками сторін.

16.06.2023 позивач на адресу відповідача направив лист-повідомлення вих.№1 від 15.06.2023 з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договорами перевезення №8/2019 від 08.01.2019, №03-01/2020 від 08.01.2020 та №41/2021 від 23.03.2021, у зв`язку з втратою частини документів, що стосуються виконання зазначених договорів, оскільки підприємство здійснювало господарську діяльність у м.Маріуполі та просило надати копії усіх документів, що стосуються взаємовідносин між підприємствами, про які зазначено в акті звірки взаємних розрахунків.

Несплата відповідачем, в порушення умов договорів, наданих послуг, стало підставою для нарахування штрафних санкцій та звернення позивача до суду.

Дослідивши матеріали справи на підставі приписів чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 ст.916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

За умовами договорів-1,3 замовник здійснює оплату наданих послуг протягом 30-ти (тридцяти) банківських днів, за договором-2 протягом 50-ти (п`ятдесяти) банківських днів) після отримання від перевізника належним чином оформлених рахунка-фактури, акту виконаних робіт, податкової накладної, товарно-транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем та вказуванням відстані перевезень або т/км, якщо в «Замовленнях на перевезення» або додатках (додаткових угодах) не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення.

В поданому позові позивач зазначає, що оригінали видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, актів здачі-прийняття (надання послуг) відсутні внаслідок початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, оскільки місце реєстрації позивача станом на 24.02.2022 було місто Маріуполь, яке опинилось в облозі у зв`язку з чим в підтвердження заявлених вимог ним надано акт №1 звірення взаємних розрахунків від 31.12.2022 та копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1, №2, №3 від 15.06.2023, а також електронні податкові накладні.

Відповідач у поданому відзиві заперечує наявність суми заборгованості з огляду на те, що акт звіряння взаємних розрахунків не може вважатись належним доказом в підтвердження заборгованості за відсутності первинних документів та позивачем не долучено жодних доказів щодо дати отримання відповідачем всіх зазначених в пунктах 4.1 договорів документів.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17, від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 03.12.2020 у справі № 904/1161/20).

З наданого акту №1 звірення розрахунків від 31.12.2022 вбачається, що заборгованість ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» перед ТОВ «Автошлях-Транс» складає 804 950,41грн. Вказаний акт підписано тимчасово виконуючим обов`язки директора Василем Бізбіз та заступником головного бухгалтера Оленою Плаксіною ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», а також скріплено печаткою підприємства.

В матеріалах справи наявний лист-замовлення ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до ТОВ «Автотранс-шлях» №01-13/66 від 25.01.2022 щодо надання послуг з перевезення солі із зазначенням адрес навантаження та розвантаження.

Матеріали справи містять лист відповідача №01-13/10 від 20.01.2023 за підписом особи виконуючого обов`язки директора, в якому він визнає заборгованість в загальному розмірі 804 950,41грн за договорами перевезень №03-01/2020 від 08.01.2020 в сумі 119 456,77грн, №47/2021 від 23.03.2021 в сумі 554 163,00грн та №8/2019 від 08.01.2019 в сумі 131 330,64грн.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання послуг, крім того заперечення наявності боргу за спірними договорами за наявності в матеріалах справи документів, які підтверджують його визнання, свідчить про суперечливу поведінку відповідача та намагання ухилитись від виконання своїх обов`язків за договором.

З огляду на зазначене, враховуючи положення ст.79 ГПК України, суд вважає, що в умовах воєнного стану, окупації місця Маріуполь, докази надані позивачем в підтвердження наявності боргу є більш вірогідними ніж доводи відповідача, за відсутності будь-яких доказів в їх підтвердження, у зв`язку з чим сума заборгованості в розмірі 804 950,41грн є доведеною та підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно посилання відповідача на те, що акти здачі-прийняття, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог від 15.06.2023, тобто укладені поза межами укладених договорів та відповідно до п.4.1 договору строк оплати вказаних актів не настав, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені акти складені відповідачем, у зв`язку з неповерненням відповідачем отриманих первинних документів, при цьому сума заборгованості за спірними договорами виникла у 2022 році, зокрема, як вбачається, з листа відповідача акти були за січень-лютий 2022 року, наявність заборгованості саме у 2022 році також підтверджується наявним актом звірення від 31.12.2022, підписаним сторонами, у зв`язку з чим доводи відповідача є безпідставними.

Також, позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 9527,08грн, інфляційні витрати в сумі 23 560,86грн та пеню в сумі 3,18грн за період з 10.02.2023 по 03.07.2023.

Відповідач у поданому відзиві зазначає, що розрахунок інфляційних втрат, 3% річних та пені є незрозумілим оскільки позовні вимоги грунтуються на актах від 15.06.2023, проте як вже зазначалось судом сума заборгованості за спірними договорами виникла у 2022 році, спірні акти були направлені та отримані відповідачем на 2022 році, та акти від 15.06.2023 складені позивачем через втрату документів та неповернення відповідачем направлених оригіналів документів, що свідчить про безпідставність доводів відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.5.4.3 договору в разі порушення строків оплати товару, замовник на вимогу перевізника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

За умовами договору оплата наданих послуг здійснюється після отримання первинних документів, зокрема рахунка-фактури, акту виконаних робіт, податкової накладної, товарно-транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем та вказуванням відстані перевезень або т/км, протягом 30-ти банківських днів, за договором-2 50-ти банківських днів (п.4.1 договору).

Матеріали справи не містять дати направлення зазначених документів відповідачу. Долучений до матеріалів відповіді на відзив скріншот електронної пошти з листуванням між сторонами не може вважатись належним доказом направлення актів та рахунків, про які зазначено в листуванні, за відсутності доказів в підтвердження належності електронної адреси відповідачу та відсутності можливості ознайомлення зі змістом актів та рахунків, які були направлені, а також встановлення їх належності до спірних договорів (арк. справи 96). До того ж, з наданого скріншота не вбачається , що позивачем були виконані вимоги п. 4.1 договорів в частині надання повного пакету документів (податкових накладних, ттн з відміткою про отримання вантажу тощо) відповідачу, отримання яких породжує для останнього обов`язок здійснити оплату у визначені договорами строки.

Позивач долучив до матеріалів справи докази реєстрації податкових накладних, з яких вбачається , що ним зареєстровано податкові накладні від 31.01.2022 на суму 10010,00грн та від 07.02.2022 на суму 116 809,00грн, інші надані накладні сформовано в 2020-2021 році та не мають відношення до заявленої суми заборгованості, при цьому податкові накладні на всю суму спірної заборгованості не надано, що робить висновок про невиконання позивачем вимог п.4.1 договору більш вірогідним.

Відповідно до положень ст. ст. 549, 625 ЦК України сума 3% річних, інфляції, пеня нараховуються за час прострочення виконання зобов`язання. З наявних в матеріалах справи документів, беручи до уваги умови договору, які передбачають виникнення у відповідача обов`язку здійснити оплату після отримання належним чином оформлених рахунка-фактури, акту виконаних робіт, податкової накладної, товарно-транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем та вказуванням відстані перевезень або т/км, вбачається, що позивач не довів факт неправомірного прострочення виконання відповідачем зобов`язань по оплаті послуг перевезення, оскільки не підтвердив факт виконання власних обов`язків, передбачених п.4.1 договору.

У зв`язку з викладеним, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок 3% річних, інфляції, пені в умовах відсутності доказів отримання відповідачем документів, передбачених п. 4.1 договору, та, як наслідок неприпустимості висновку про неправомірне прострочення виконання ним обов`язків по оплаті.

В позовній заяві позивач просить зазначити в рішенні суду про нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення 3 % річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України за такою формулою: «Борг*Кількість днів прострочення * 3/100%/365 днів», та інфляційних збитків за формулою «Сума збитку (за 1 місяць)= Сума боргу* Індекс інфляції/ 100% - Сума боргу; Загальна сума інфляційних збитків визначається шляхом додавання щомісячних сум збитків» до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу і стягнути отриману суму 3% та інфляційних збитків з Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компаня «Автомобільні дороги України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошлях-Транс».

Відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Враховуючи, що основна сума заборгованості встановлена рішенням суду та на вказану сума відповідно до вимог чинного законодавства можуть нараховуватись відсотки, суд дійшов висновку, що застосування ч.10 ст.238 ГПК України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, та позбавить позивача необхідності повторно звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Згідно ч.ч.11, 12 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в цій частині та зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України за такою формулою: «Борг*Кількість днів прострочення * 3/100%/365 днів» до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною вище формулою.

Стосовно нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, інфляційних втрат до моменту виконання цього рішення в частині боргу суд зазначає, що законодавством передбачено право суду зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Разом із тим, положеннями Господарського процесуального кодексу України та інших нормативних актів не передбаченого такого права суду стосовно інфляційних втрат, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав щодо зазначення у рішенні про нарахування таких інфляційних втрат до моменту виконання рішення суду в частині основного боргу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Автошлях-Транс до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в сумі 838 041,53грн задовольнити частково.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Автошлях-Транс до Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в сумі 838 041,53грн задовольнити частково.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (85307, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, буд.2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автошлях-Транс (03040, м.Київ, вул.Васильківська, буд.1, оф.211; ) заборгованість в розмірі 804 950,41грн (основний борг) , а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 074,26грн.

3.Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 05.09.2023 у справі №905/939/23, в порядку частини десятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України за такою формулою: «Борг*Кількість днів прострочення*3/100%/365 днів» до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу, а також стягнути вказану суму нарахованих процентів з Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (85307, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, буд.2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автошлях-Транс (03040, м.Київ, вул.Васильківська, буд.1, оф.211; ).

4.В іншій частині заявлених вимог відмовити.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6.Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Рішення прийняте, складено та підписано (вступна та резолютивна частина) у нарадчій кімнаті. Повний текст рішення складено та підписано 13.09.2023.

Суддя П.В. Демідова

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).