ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

07 вересня 2023 року Справа № 926/3092/23

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В., за участю секретаря судового засідання Максимюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, код 14360080)

до фізичної особи-підприємця Перная Сергія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 245 658,86 грн,

представники:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Перная Сергія Сергійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 245 658,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі кредитного договору №20.22. від 12.07.2021 року позивач надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі 200 000 грн строком на 36 місяців (тобто до 10.07.2024) зі сплатою процентів у розмірі 20,90%.

Однак відповідач зобов`язання по поверненню кредиту не виконав, внаслідок чого станом на 27.05.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 245 658,86 грн, яка складається з: 170 518,33 грн заборгованість за кредитом; 40 440,53 грн заборгованість за процентами; 23 700,00 грн заборгованість за винагородою; 1000,00 грн штраф (фіксована складова); 10 000,00 грн штраф (змінна складова).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023 дану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою від 14.07.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 08.08.2023, установив відповідачу строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзиву на позов, а також установив позивачу строк для подачі відповіді на відзив.

Ухвалою від 08.08.2023 відкладено розгляд справи по суті на 07.09.2023.

10.08.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі №926/3092/23 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, обґрунтоване тим, що після звернення до суду з цим позовом та після відкриття провадження у справі відповідачем було погашено заборгованість за договором №20.22. від 12.07.2021 року, в зв`язку з чим за зазначеним в позову кредитним договором заборгованість відсутня, як і предмет спору між сторонами. До клопотання додано виписки по рахункам відповідача за період з 12.07.2021 по 31.07.2023.

Позивач явку свого представника в судове засідання 07.09.2023 не забезпечив, однак суд враховує його клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, додане до позовної заяви.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується трекінгом Укрпошти.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

За таких обставин та ураховуючи, що позивач просив розглянути справу без його участі, суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів без участі представників сторін.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

12.07.2021 між Акціонерним товариством Акцент-Банк» та фізичною особою-підприємцем Дмитровим Сергієм Іллічем укладено кредитний договір №20.22. (далі Договір).

У розділі А Договору сторони погодили істотні умови кредитування. Пунктами А1., А2. Договору встановлено, що вид кредиту - строковий кредит. Ліміт цього договору: у розмірі 200 000, 00 грн на фінансування поточної діяльності.

Термін повернення кредиту 10 липня 2024 р. Позичальник здійснює погашення Кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток №1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за Договором ((1 + процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)*Процентна ставка за місяць)/((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)-1);

сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом*річна процентна ставка/кількість днів поточного року)* кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтеїного платежу;

сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту-сума щомісячного платежу за %.

Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернений кредиту є 10 липня 2024 р. (п. A3. Договору).

Відповідно до п. А6. Договору за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90 % річних.

Пунктом А8. передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів факт/360). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день. Розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться в відповідну дату згідно з Графіком платежів.

Позичальник сплачує Банку винагороду за відкриття позичкового рахунку у розмірі 0 (нуль) гривень у день укладання цього Договору (п. А9. Договору).

Згідно з пунктом А10. Договору Позичальник щомісячно сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

У пункті А11. Позичальник сплачує Банку винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі 0,000001% процентів від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту. Сплата винагороди здійснюється у гривні.

Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього Договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни. Строковий кредит надається Банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього Договору.

Позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п. п. 4.1., 4.2., 4.3. цього Договору (п. 2.2.2. Договору).

Згідно з п. 2.2.3. Договору Позичальник зобов`язується повернути кредит у терміни, встановлені п. п. 1.2., 2.2.14, 2.3.2 цього Договору.

Позичальник зобов`язується сплатити Банку винагороду відповідно до п. п. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього Договору (п. 2.2.5. Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору Позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього Договору.

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п. п. 4.1, 4.2, цього Договору, здійснюється згідно до п. А.8 цього Договору (п. 4.3. Договору).

Відповідно до п. 4.5. Договору Позичальник сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А.10 цього Договору.

Зобов`язання за цим Договором, у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього Договору не наступив, за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п. п. 2.2.13, 2.3.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору.

Остаточне погашення заборгованості за цим Договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього Договору. Під реалізацією права Банку щодо стягнення неустойки згідно розділу 5 цього Договору, Сторони узгодили дії Банку по розподілу грошей, отриманих від Позичальника для погашення заборгованості, згідно черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті Договору. При цьому, Сторони узгодили, що додаткових вимог до Позичальника щодо реалізації Банком свого права по стягненню неустойки не потрібні. У разі, якщо Банк не реалізує свого права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, Банк на свій вибір телекомунікаційного способу доставки інформації, узгодженими сторонами способами телекомунікацій, повідомляє Позичальника про таке, протягом 5 днів з дати отримання грошей від Позичальника. Узгодженими сторонами способами телекомунікацій є: Відповідне повідомлення, ПЗ «А24», СМС повідомлення (п. 4.9. Договору).

Пунктом 4.11. Договору передбачено, що нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

Відповідно до пункту 5.8 Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Цей Договір вважається укладеним з моменту підписання його Сторонами (п. 6.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2021 сторонами підписано додаток 1 до Договору, відповідно до якого було встановлено графік погашення кредиту та визначено розміри щомісячних ануїтетних платежів, а також строки їх внесення. Відповідним графіком погашення також встановлено, що кінцевим терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних винагород є 10.07.2024.

Позивач зазначає, що Банк свій обов`язок виконав повністю та надав позичальнику кредит відповідно до умов Договору в розмірі 200 000,00 грн, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи меморіальний ордер №TR.18419716.24407.70198 від 12.07.2021.

У позовній заяві зазначено, що станом на 27.05.2023 заборгованість відповідача за Договором становить 245 658,86 грн, яка складається з:

- 170 518,33 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);

- 40 440,53 грн - загальний залишок заборгованості за процентами;

- 23 700,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою;

- 0, 00 грн - пеня;

- 1000,00 грн - штраф (фіксована складова);

- 10 000,00 грн - штраф (змінна складова).

З огляду на вказане вище позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним Договором у розмірі 245 658,86 грн.

21.04.2023 у зв`язку із порушенням відповідачем умов Кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту (тіла кредиту) та сплати процентів за користування кредитними коштами згідно Графіку погашення (Додаток № 1 до Договору) позивач звернувся до відповідача із Вимогою №755 від 17.04.2023 про дострокове погашення поточної заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 231 058,62 грн у строк до 24.04.2023.

Вимога від 04.05.2023 про дострокове повернення кредиту надсилалася позивачем на адресу відповідача, вказану у кредитному договорі №20.22. від 12.07.2021, яка, в тому числі, є адресою зареєстрованого місця знаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи те, що відповідач не здійснив повернення кредитних коштів, позивач звернувся до суду позовом у даній справі про стягнення з відповідача 245 658,86 грн заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 170 518,33 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 40 440,53 грн заборгованості за процентами; 23 700,00 грн заборгованості за винагородою; 1000,00 грн штрафу (фіксована складова); 10 000,00 грн штрафу (змінна складова).

10.08.2023 позивачем подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки після пред`явлення позову 06.07.2023 (згідно трекінгу Укрпошти) відповідачем було погашено заборгованість за кредитним договором №20.22. від 12.07.2021, на підтвердження чого надано виписку по рахунку відповідача.

Разом із тим, як вбачається із виписки по рахунку відповідача, останнім 28.07.2023 здійснено погашення заборгованості за договором на загальну суму 237 399,02 грн попри те, що позивачем заявлено до стягнення 245 658,86 грн.

ІV. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін у даній справі врегульовано кредитним договором, за яким, згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України визначено якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України).

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості по кредитному договору №20.22. від 12.07.2021, судом встановлено, що вказаний розрахунок виконаний правильно та обґрунтовано.

Наявними в матеріалах справи доказами доведений факт надання Банком відповідачу кредитних коштів за укладеним між ними Договором у розмірі 200 000,00 грн, а також зобов`язання відповідача повернути кредитні кошти у строк до 10.07.2024 шляхом сплати ануїтетних платежів згідно з затвердженим графіком.

Як установлено судом, відповідачем під час розгляду справи сплачено позивачу 237 399,02 грн, призначення платежу: погашення заборгованості за договором №20.22. від 12.07.2021.

Попри ствердження позивача про повне погашення відповідачем кредитної заборгованості та відсутності предмета спору, суд установив, що відповідачем не повністю погашено заявлену до стягнення заборгованість, непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 8 259,84 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що оплата боргу у розмірі 237 399,02 грн була здійснена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Судом прийнято до уваги, що відповідно до п. 4.9. Договору зобов`язання за цим Договором, у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього Договору не наступив, за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п. п. 2.2.13, 2.3.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору.

За результатами дослідження вказаного вище пункту Договору, суд дійшов висновку про те, що Договором не встановлено черговості погашення вимог кредитора, окрім як за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки.

Разом з тим, позивачем не заявлено до стягнення з відповідача неустойки, яка передбачена розділом 5 Договору.

Приписами ст. 534 ЦК України встановлено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Проте, можливість застосування ст. 534 ЦК України безпосередньо залежить від змісту реквізиту «Призначення платежу» платіжного доручення, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначення платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст. 534 ЦК України застосовуватися не може. Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 ЦК України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту «Призначення платежу» чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.04.2018 у справі №904/12527/16 та від 26.09.2019 у справі № 910/12934/18.

Враховуючи те, що в призначенні платежу на суму 237 399,02 грн зазначено: «Погашення заборгованості за договором №20.22. від 12.07.2021», суд дійшов висновку, що відповідачем було сплачено суму заборгованості по тілу кредиту, процентах за користування кредитом та винагородою.

Так, з урахуванням часткового погашення відповідачем суми заборгованості за кредитом, провадження у справі частині стягнення 170 518,33 грн основної заборгованості, 40 440,53 грн процентів та 23 700,00 грн винагороди (загальна сума 234 658,86 грн) провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Таким чином, на момент ухвалення рішення у даній справі неоплаченими залишаються штрафи: 1000,00 грн (фіксована складова); 10 000,00 грн (змінна складова).

Щодо вимог про стягнення зазначених вище штрафів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нормами ст. 549 ЦК України закріплено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У пункті 5.8 Договору сторони угодили, що у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

З посиланням на умови п. 5.8 Кредитного договору, а також приписи чинного законодавства позивачем нарахований відповідачу штраф у загальному розмірі 11 000,00 грн, з яких 1000,00 грн штраф (фіксована складова) та 10 000,00 грн. штраф (змінна складова).

Разом із тим, суд вважає за необхідне зауважити, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» №211 від 11.03.2020 на усій території України введено карантин та запроваджено відповідні обмежувальні заходи. Дія карантину неодноразово продовжувалась.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

04.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» № 691-20 від 16.06.2020, яким розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 15.

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналогічні приписи містяться і у пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, згідно яких у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

При цьому, частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України визначено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-7/99 зазначено, що надання зворотної дії в часі законам та іншим нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Тобто, вказаний вище Закон має зворотну дію в часі.

Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, строки повернення кредиту та те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України встановлено з 12.03.2020 року карантин, дія якого завершилась 30.06.2023, суд дійшов висновку, що починаючи з 12.03.2020 року та зі спливом тридцятиденного строку після дня завершення дії карантину 30.07.2023 позичальника звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення повернення тіла кредиту та процентів.

Отже, зважаючи на вищенаведені імперативні вимоги чинного законодавства, які встановлюють заборону нарахування штрафних санкцій, що підлягають стягненню із суб`єкта господарювання у зв`язку з порушенням ним грошового зобов`язання за кредитним договором в період дії карантину та протягом тридцяти днів після дня завершення його дії, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки період нарахування штрафів збігається із періодом карантину, запровадженого на території України, а також відповідач звернувся із позовом 11.07.2023 (дата надходження позовної заяви до суду) до спливу тридцятиденного строку після дня завершення дії карантину 30.07.2023.

Суд зауважує, що у зв`язку зі сплатою відповідачем під час розгляду справи заборгованості за кредитним договором провадження у справі в частині стягнення 170 518,33 грн основної заборгованості, 40 440,53 грн процентів та 23 700,00 грн винагороди на загальну суму 234 658,86 грн підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Однак відповідачем на погашення кредитної заборгованості сплачено 237 399,02 грн, відтак ним здійснено переплату на суму 2 740,16 грн.

VІ. Висновки суду.

За результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором вимоги позивача про стягнення з відповідача 170 518,33 грн основної заборгованості, 40 440,53 грн процентів та 23 700,00 грн винагороди є обґрунтованими, заснованими на законі та доведеними. Відповідач під час розгляду справи частково погасив зазначену кредитну заборгованість, а тому в цій частині провадження у справі підлягає закриттю.

У решті позовних вимог про стягнення штрафів: 1000,00 грн (фіксована складова) та 10 000,00 грн (змінна складова) необхідно відмовити.

VІІ. Розподіл судових витрат.

Позивачем сплачений судовий збір в сумі 3 684,88 грн платіжним дорученням №777 від 27.05.2023.

У відповідності до статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір слід покласти на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Поряд з цим, відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд констатує, що позов фактично задоволено (визнано обґрунтованим) на 95,52 %, відтак, у відповідності до статей 129, 130 ГПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 3 519,80 грн слід стягнути з відповідача.

Однак відповідачем здійснено переплату заборгованості за кредитним договором на суму 2 740,16 грн, яка підлягає зараховується судом в рахунок погашення ним судового збору.

За таких обставин, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 779, 63 грн (3 519,80 - 2 740,16).

Про понесення інших судових витрат учасники справи не заявляли.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, п.5 ч.1 ст. 226, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №926/3092/23 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до фізичної особи-підприємця Перная Сергія Сергійовича в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №20.22. від 12.07.2021», яка складається з: 170 518,33 грн заборгованість за кредитом; 40 440,53 грн заборгованість за процентами; 23 700,00 грн заборгованість за винагородою, закрити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Перная Сергія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, код 14360080) 779, 63 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 12 вересня 2023 року.

Суддя І.В. Марущак