ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про відмову у видачі судового наказу

05 вересня 2023 року м. Харків Справа № 913/298/23
Провадження №1/913/298/23
Суддя господарського суду Луганської області Зюбанова Н.М., розглянувши в порядку наказного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС ПОЗИКА, м. Київ
до боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Старобільськ Луганської області
В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань за договором про надання кредиту № 439956-КС-001 від 15.12.2021.
Заявник вказує, що свої зобов`язання за договором про надання кредиту він виконав та надав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтвердив документально.
Дослідивши матеріали наказного провадження, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.
Статтею 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.
Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Згідно ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; Пунктом 6 ч. 1 ст. 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Як вбачається з поданої заяви, вимоги про стягнення заборгованості заявлені до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.
Згідно із ч. 9 ст.4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Так, у поданій до суду ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА заяві про видачу судового наказу боржником зазначено саме фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 без урахування зміни статусу останнього щодо припинення підприємницької діяльності.
Таким чином, заявником не дотримано вимог, передбачених ст. 150 ГПК України.
Судом встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність ще 13.06.2023, внаслідок чого втрачено статус фізичної особи-підприємця та державну реєстрацію такого припинення проведено у встановленому чинним законодавством порядку.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Частиною 2 ст.151 ГПК України передбачено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 147, 148, 150-153, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в :
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 05.09.2023 у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Наталія ЗЮБАНОВА