ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 911/415/23

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/415/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп»,

м. Ірпінь Київської області

про стягнення 1 036 057,17 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп»,

м. Ірпінь Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна», м. Київ

про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом ): Павлік І.П., адвокат, ордер серії АА № 1276025 від 06.02.2023;

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): не з`явився;

вільний слухач: Рябенко Ю.Ю., Рябенко Р.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» (надалі-відповідач) про стягнення 1 036 057,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 551 від 04.11.2021 щодо поставки товару належної якості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.02.2023 відкрито провадження у справі № 911/415/23, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений в підготовчому засіданні на 22.03.2023.

07.03.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» надійшов відзив на позовну заяву б/н, б/д (вх. № 4386/23), в якому останній заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечуючи проти позову, відповідач зазначав про те, що підпис особи відповідача, який має право на підписання договору, виконано невстановленою особою та за допомогою засобів механічного копіювання підпису і, що - директор ТОВ «А-Тримикс Груп» стверджує про відсутність вчинення будь-яких дій з укладення та підписання Договору № 551 від 04.11.2021. Таким чином, відповідач стверджує про відсутність в матеріалах справи договору, на який як на доказ неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань спирається позивач в обгрунтування свого позову.

Відповідач зазначає про те, що він не відмовляється від факту встановлення договірних правовідносин в усній формі, факту отримання часткових оплат вартості товару або з виконання обов`язку щодо поставки товару, однак заперечує факт укладення договору в письмовій формі за змістом та формою, наданих позивачем та вважає, що позовні вимоги про невиконання такого договору є безпідставними.

Що ж до твердження позивача про неналежну якість товару, то відповідач зазначає про те, що Акт огляду від 15.11.2022, який надає позивач, в якості доказу складений особами, які не мають кваліфікацію експертів і, що для належної оцінки якості товару, обладнання потребувало монтажу та введення в експлуатацію.

08.03.2023 через канцелярію господарського суду від відповідача надійшла заява б/н від 08.03.2023 (вх. № 4474/23) про призначення почеркознавчої експертизи, з метою встановлення оригінальності підпису уповноваженої особи відповідача на Договорі № 551 від 04.11.2021.

08.03.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» надійшла зустрічна позовна заява б/н від 08.03.2023 (вх. № 4472/23) до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» про визнання Договору № 551 від 04.11.2021 неукладеним та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РГС України» вчинити дії з прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» товару.

Так, ТОВ «А-Тримикс Груп» вказує на те, що заявляючи позов про визнання договору неукладеним останній заперечує твердження ТОВ «РГС Україна» про укладення між сторонами договору саме в письмовій формі та у формі єдиного документа. Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» зазначає про те, що керівником підприємства власноруч не підписувався спірний договір, а підпис виконано невстановленою особою та за допомогою засобів механічного копіювання підпису.

Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» зазначає про те, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС України» по неприйняттю товару є надуманими, непідтверджені жодними належними доказами та спрямовані на перешкоджання здійснення ТОВ «А-Тримикс Груп» свого обов`язку щодо поставки товару.

21.03.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» надійшла заява б/н від 21.03.2023 (вх. № 5479/23) про зміну предмету зустрічної позовної заяви, в якій останні просить суд визнати Договір № 551 від 04.11.2021 недійсним та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РГС України» вчинити дії з прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» товару, як за договором укладеним в усній формі.

Ухвалою господарського суду від 22.03.2023 підготовче засідання у справі № 911/415/23 було відкладено на 12.04.2023.

06.04.2023 через канцелярію господарського суду від ТОВ «РГС Україна» надійшла відповідь на відзив б/н від 05.04.2023 (вх. № 6613/23), в якій позивач вказував на те, що навіть якщо договір підписаний зі сторони відповідача за допомогою засобу механічного відтворення підпису, це не спростовує факту виникнення між сторонами саме зобов`язань за Договором № 551 від 04.11.2021, з якого між іншого також вбачається засвідчення підпису директора ТОВ «А-Тримикс Груп» печаткою, доказів вибуття печатки з володіння відповідача до матеріалів справи не надано. Позивач вказував на довготривале листування між сторонами саме щодо виконання умов договору, а отже позивач вважає, що Договір № 551 від 04.11.2021 є укладеним, оскільки воля сторін була виражена відповідним листуванням.

Ухвалою господарського суду від 12.04.2023 продовжений строк проведення підготовчого провадження, а підготовче засідання у справі № 911/415/23 відкладено на 17.05.2023.

Ухвалою господарського суду від 13.04.2023 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» (позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом) до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» (відповідач за зустрічним позовом, позивач за первісним позовом) про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії; об`єднано в одне провадження із первісним позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії; призначено підготовче засідання для спільного розгляду зустрічного позову разом із первісним позовом на 17.05.2023.

28.04.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву б/н від 26.04.2023 (вх. № 8297/23), в якому відповідач за зустрічним позовом заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечуючи проти зустрічного позову, ТОВ «РГС України» вказує на те, що навіть якщо договір підписаний зі сторони відповідача за допомогою засобу механічного відтворення підпису, це не спростовує факту виникнення між сторонами саме зобов`язань за Договором № 551 від 04.11.2021, з якого між іншого також вбачається засвідчення підпису директора ТОВ «А-Тримикс Груп» печаткою, доказів вибуття печатки з володіння підприємства до матеріалів справи не надано. Відповідач за зустрічним позовом стверджує про укладення Договору № 551 від 04.11.2021, що підтверджується тривалим листуванням між сторонами щодо виконання його умов.

Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про зобов`язання вчинити дії з прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» товару, відповідач за зустрічним позовом вказує на те, що 15.11.2022 під час поставки товару ТОВ «РГС Україна» був здійснений огляд товару та виявлений ряд недоліків, про що покупцем був складений Акт від 15.11.2022. Представниками ТОВ «А-Тримикс Груп» була надана відмова у підписанні акту. У зв`язку із зазначеним, ТОВ «РГС Україна» зверталось до ТОВ «А-Тримикс Груп» з вимогою № 82 від 06.12.2022 поставити товар належної якості, а у випадку неможливості поставити товар належної якості повернути сплачені кошти та припинити дію договору.

У відповідь, ТОВ «А-Тримикс Груп» наданий лист № 12-01/2023 від 12.01.2023 про відмову в поставці товару та поверненні коштів.

Тобто, відповідач за зустрічним позовом відмовився від отримання товару неналежної якості, пропозицій щодо заміни товару належної якості від позивача за зустрічним позовом не надходило.

01.05.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 8340/23).

12.05.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» надійшла заява б/н від 21.03.2023 (вх. № 5479/23) про зміну предмету зустрічної позовної заяви, в якій останні просить суд визнати Договір № 551 від 04.11.2021 недійсним та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РГС України» вчинити дії з прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» товару.

12.05.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує про недотримання сторонами норм Цивільного кодексу України для визнання спірного договору укладеним в письмовій формі, а відтиск круглої печатки на договорі, не пов`язує факт досягнення згоди сторін щодо всіх його істотних умов або підписання уповноваженою стороною такого договору. При цьому, жодні дії ТОВ «А-Тримекс Груп» не спрямовані саме на виконання Договору № 551 від 04.11.2021, який на думку ТОВ «РГС Україна» укладений в письмовій формі і, доказів іншого суду не надано.

Ухвалою господарського суду від 17.05.2023 у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю А-Тримикс Груп від 08.03.2023 (вх. № суду 4474/23) та від 07.03.2023 (вх. № суду 4385/23) про призначення почеркознавчої експертизи було відмовлено; підготовче засідання у справі № 911/415/23 було відкладено на 07.06.2023.

05.06.2023 через систему «Електронний суд» від ТОВ «РГС Україна» надійшли додаткові письмові пояснення (вх. № 1768/23).

05.06.2023 через канцелярію господарського суду від ТОВ «РГС Україна» надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 10955/23).

07.06.2023 через канцелярію суду від ТОВ «РГС Україна» надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 11120/23).

07.06.2023 через канцелярію господарського суду від ТОВ «РГС Україна» надійшла заява б/н від 07.06.2023 (вх. № 11078/23) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду від 07.06.2023 закрито підготовче провадження у справі № 911/415/23, справу призначено до розгляду по суті в судовому засідання на 26.06.2023.

Ухвалою суду від 26.06.2023 розгляд справи № 911/415/23 по суті був відкладений на 09.08.2023.

01.08.2023 від ТОВ «А-Тримикс Груп» надійшла заява про розгляд справи 09.08.2023 за відсутності його повноважного представника.

09.08.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» надійшли доповнення б/н від 09.08.2023 (вх. № 15285/23) до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Присутнім в судовому засіданні 09.08.2023 представником позивача підтримані позовні вимоги за первісним позовом, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові, а також підтримані свої заперечення щодо зустрічного позову. Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання 09.08.2023 не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача (відповідача за зустрічним позовом), всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» (постачальник) укладений Договір поставки № 551, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця обладнання - Машина для термічного різання металу, портальна з ЧПК, модель «WD Red Flame 2000х6000GP», згідно з Технічними завданнями, а покупець зобов`язується оплатити товар та прийняти його на умовах договору.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту його повної оплати. Всі ризики стосовно товару переходять до покупця з дати поставки товару (п. 1.2 договору).

Умовам п. 2.1 договору визначено, що загальна вартість товару, що постачається за цим договором становить 1 154 298,00 грн., включаючи ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 договору визначено, що оплата товару здійснюється поетапно наступним чином: 60 % від суми договору, у строк не пізніше 5 робочих днів після підписання договору сторонами та надавання постачальником рахунку на оплату; 20 % від суми договору, протягом 3 робочих днів з дня поставки товару та перед початком монтажних робіт; 20 % від суми договору, протягом 3 робочих днів після підписання сторонами акту передачі товару в експлуатацію.

Датою поставки вважається дата підписання покупцем видаткової накладної за фактом отримання обладнання (п. 2.6 договору).

Пунктом 4.1, 4.2 договору визначено, що постачальник разом з покупцем, до моменту поставки обладнання, розробляють та узгоджують проект встановлення обладнання, відповідно до вимог Інструкції з експлуатації та Технічного завдання. Покупець зобов`язується в строк, не пізніше ніж за 3 робочі дні до погодженої сторонами дати поставки обладнання, виконати підготовчі роботи, зазначені в проекті встановлення обладнання та повідомити постачальника про їх завершення.

Постачальник зобов`язується виконати роботи та провести передачу обладнання в експлуатацію покупцю протягом 5 робочих днів після повідомлення про виконання покупцем робіт за проектом встановлення обладнання та готовність обладнання до введення в експлуатацію (п. 4.3 договору). Після завершення введення обладнання в експлуатацію постачальник передає покупцеві на підпис Акт передачі товару в експлуатацію (п. 4.4 договору). У випадку відмови покупця прийняти роботи з підтвердженої причини невідповідної якості товару постачальник зобов`язується провести необхідні виправлення за свій рахунок та в погоджені сторонами строки (п. 4.5 договору).

Умовами п. 10.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» підписаний Додаток № 1 до договору «Технічне завдання на виготовлення і поставку Машина для термічного різання металу, портальна з ЧПК, модель «WD Red Flame 2000х6000GP».

На виконання умов договору, позивачем за первісним позовом на підставі платіжних інструкцій № 761 від 16.11.2021 на суму 201 858,00 грн, № 832 від 14.12.2021 на суму 200 000,00 грн, № 41 від 24.01.2022 на суму 200 000,00 грн, № 110 від 18.02.2022 на суму 200 000,00 грн, № 132 від 14.04.2022 на суму 200 000,00 грн. було сплачено на користь відповідача за первісним позовом 1 001 858,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» з листом, в якому інформувало та просило прийняти 15.11.2022 об 11:00 поставку обладнання за Договором № 551 від 04.11.2021 за адресою: м. Київ, вул. Екскаваторна, 30; пуско-налагоджувальні роботи будуть виконані постачальником.

У відповідь, листом № 61 від 14.11.2022 ТОВ «РГС Україна» повідомило про те, що останній очікує на поставку обладнання від ТОВ «А-Тримикс Груп» за Договором № 551 від 04.11.2021 - 15.11.2022 об 11:00.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2022 до позивача надійшов товар, обумовлений умовами договору.

В ході перевірки товару комісією Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» встановлено невідповідність товару по якості та виявлені дефекти машини для термічного різання.

За вищезазначеними фактами 15.11.2022 складено Акт огляду машини для термічного різання металу із виявленими дефектами машини із 23 пунктів. До Акту від 15.11.2022 також були надані фото.

07.12.2022 ТОВ «РГС Україна» звернулось до ТОВ «А-Тримикс Груп» з претензією № 82, в якій вимагало від постачальника поставити обладнання - Машина для термічного різання металу, портальна з ЧПК, модель «WD Red Flame 2000х6000GP» належної якості, а у випадку неможливості поставки товару належної якості ТОВ «РГС Україна» має намір відмовитись від Договору № 551 від 04.11.2021 та вимагати повернення сплачених коштів в сумі 1 001 858,00 грн. У своїй претензії ТОВ «РГС Україна» також вказувало про те, що представники постачальника відмовились від участі у складанні та підписанні Акту огляду від 15.11.2022.

У відповідь, Товариством з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» наданий лист № 12-01/2023 від 12.01.2023, в якому постачальник вказував на безпідставність та необґрунтованість складеного Акту огляду машини для термічного різання металу від 15.11.2022.

За твердженнями позивача за первісним позовом, станом на час звернення до суду із відповідним позовом, відповідачем за первісним позовом поставка товару належної якості так і не здійснена, грошові кошти не повернуті, що стало підставою для звернення позивача за первісним позовом до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення коштів сплачених за товар в сумі 1 001 858,00 грн, а також нараховані неналежним виконанням зобов`язань 27 282,22 грн інфляційних втрат та 6 916,94 грн 3 % річних.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом (ст. 673 ЦК України).

Відповідно до ст. 674 ЦК України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк) (ч.1, 2 ст. 675 ЦК України).

Законом або іншими нормативно-правовими актами може бути встановлений строк, зі спливом якого товар вважається непридатним для використання за призначенням (строк придатності). Строк придатності товару визначається періодом часу, який обчислюється з дня його виготовлення і протягом якого товар є придатним для використання, або терміном (датою), до настання якого товар є придатним для використання. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, на який встановлено строк придатності, з таким розрахунком, щоб він міг бути використаний за призначенням до спливу цього строку (ст. 677 ЦК України).

Правові наслідки передання товару неналежної якості визначені у ст. 678 ЦК України, в якій зазначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару (ч.1 даної статті). У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару (ч.2 даної статті).

Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту (ст. 679 ЦК України).

Відповідно до ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

У разі невиконання покупцем цього обов`язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов`язку, встановлені частиною першою цієї статті.

Статтею 268 ГК України визначено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам, але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів.

Отже, за змістом наведених норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, покупець набуває право вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми, якщо він у встановленому порядку та строки доведе невідповідність якості поставленого товару умовам договору та вимогам, встановленим законом (стандартам тощо), факту, що виявлені недоліки є істотними, виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту; та за умови виконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору поставки щодо якості у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

За змістом ч. 1ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 3статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач за первісним позовом заперечував проти позову та зазначав про те, що підпис особи відповідача, який має право на підписання договору, виконано невстановленою особою та за допомогою засобів механічного копіювання підпису і, що директор ТОВ «А-Тримикс Груп» заперечує вчинення будь-яких дій з укладення та підписання Договору № 551 від 04.11.2021. Таким чином, відповідач за первісним позовом стверджує про відсутність в матеріалах справи договору, на який як на доказ неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань спирається позивач в обгрунтування свого позову.

Відповідач за первісним позовом зазначає про те, що він не відмовляється від факту встановлення договірних правовідносин в усній формі, факту отримання часткових оплат вартості товару або з виконання обов`язку щодо поставки товару, однак заперечує факт укладення договору в письмовій формі за змістом та формою, наданих позивачем та вважає, що позовні вимоги щодо невиконання такого договору безпідставними.

Крім того, відповідач за первісним позовом вказував на те, що Акт огляду від 15.11.2022, який надає позивач, в якості доказу складений особами, які не мають кваліфікацію експертів і, що для належної оцінки якості товару, обладнання потребувало монтажу та введення в експлуатацію. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» стверджує про безпідставність та необґрунтованість складеного Акту огляду машини для термічного різання металу від 15.11.2022.

Разом з цим, в межах справи № 911/415/23 Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» звернулось до суду із зустрічним позовом б/н від 08.03.2023 (вх. № 4472/23 від 08.03.2023) до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна», з вимогами (з урахуванням заяв про зміну предмету зустрічного позову (вх. № 9302/23 від 12.05.2023)) визнати Договір № 551 від 04.11.2021, на який ТОВ «РГС Україна» посилається як на укладений письмово у формі єдиного документу між ТОВ «РГС Україна» та ТОВ «А-Тримикс Груп» недійсним; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РГС України» вчинити дії з прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» товару за найменуванням, кількістю та асортиментом, визначених у рахунку № АТ2111/000176 від 04.11.2021 та платіжних інструкціях №761 від 16.11.2021, № 832 від 14.12.2021, № 41 від 24.01.2022, № 110 від 18.02.2022, № 132 від 14.04.2022, як за договором, укладеним сторонами в усній формі.

Так, ТОВ «А-Тримикс Груп» вказує на те, що заявляючи позов про визнання договору недійсним останній заперечує твердження ТОВ «РГС Україна» про укладення між сторонами договору саме в письмовій формі та у формі єдиного документа. Крім того, ТОВ «А-Тримикс Груп» зазначало про те, що керівником підприємства власноруч не підписувався спірний договір, а підпис виконано невстановленою особою та за допомогою засобів механічного копіювання підпису.

Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» зазначає про те, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС України» по неприйняттю товару є надуманими, непідтвердженими жодними належними доказами та спрямовані на перешкоджання здійснення ТОВ «А-Тримикс Груп» свого обов`язку щодо поставки товару.

У відзиві на зустрічну позовну заву Товариство з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» б/н від 26.04.2023 (вх. № 8297/23 від 28.04.2023) заперечувало проти його задоволення вказуючи на те, що навіть якщо договір підписаний зі сторони відповідача за допомогою засобу механічного відтворення підпису, це не спростовує факту виконання між сторонами зобов`язань саме за Договором № 551 від 04.11.2021. При цьому, із спірного договору вбачається, що він скріплений печаткою з боку відповідача постачальника, доказів вибуття печатки з його володіння до матеріалів справи не надано. Відповідач за зустрічним позовом стверджує про укладення Договору № 551 від 04.11.2021, що підтверджується тривалим листуванням між сторонами щодо виконання його умов.

Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про зобов`язання вчинити дії з прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» товару, відповідач за зустрічним позовом вказує на те, що 15.11.2022 під час поставки товару ТОВ «РГС Україна» був здійснений огляд товару та виявлений ряд недоліків, про що покупцем був складений Акт від 15.11.2022. Представники ТОВ «А-Тримикс Груп» відмовились від підписання Акту від 15.11.2022. У зв`язку із зазначеним, ТОВ «РГС Україна» зверталось до ТОВ «А-Тримикс Груп» з вимогою № 82 від 06.12.2022 поставити товар належної якості, а у випадку неможливості поставити товар належної якості повернути сплачені кошти та припинити дію договору.

У відповідь, ТОВ «А-Тримикс Груп» наданий лист № 12-01/2023 від 12.01.2023 про відмову в поставці товару та поверненні коштів.

Тобто, відповідач за зустрічним позовом відмовився від отримання товару неналежної якості, пропозицій щодо заміни товару належної якості від позивача за зустрічним позовом не надходило.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/5425/18).

Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору (постанови Верховного Суду від 22.06.2020 у справі №177/1942/16-ц, від 24.11.2021 у справі №754/10279/18).

Верховний Суд, а саме Касаційний цивільний та Касаційний господарський суди, в своїх постановах неодноразово посилався на принцип римського права venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максиміconcedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

По суті згаданий принцип римського права venire contra factum proprium є вираженням equitable estoppel однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на principles of fraud. Вона спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

Як вже зазначалося вище, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» з листом, в якому інформував та просив прийняти 15.11.2022 о 11 год. 00 хв. поставку обладнання за Договором № 551 від 04.11.2021 за адресою: м. Київ, вул. Ексаваторна, 30; пуско-налагоджувальні роботи будуть виконані постачальником.

Тобто, відповідач за первісним позовом, на час відвантаження товару не заперечував факт існування між ТОВ «РГС Україна» та ТОВ «А-Тримикс Груп» договірних відносин саме за Договором № 551 від 04.11.2021, що між іншого підтверджується матеріалами справи та тривалим листуванням між сторонами щодо виконання саме умов Договору № 551 від 04.11.2021.

Твердження відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) про те, що поставка товару відбувалась на підставі рахунку № АТ2111/000176 від 04.11.2021 та платіжних інструкцій №761 від 16.11.2021, № 832 від 14.12.2021, № 41 від 24.01.2022, № 110 від 18.02.2022, № 132 від 14.04.2022 не заслуговують на увагу суду, оскільки такі не є первинними документами відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та якими не фіксуються будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції. Рахунок-фактура є документом інформаційного характеру який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, а платіжна інструкція підтверджує факт перерахування коштів іншій особі.

Крім того, як вказував Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06.03.2019 у справі № 143/228/17, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Виходячи зі змісту вказаних норм письмова згода сторін на використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису є лише формою підтвердження відповідного факсимільного відтворення підпису його власноручному аналогу. Відсутність такої письмової угоди у випадку вчинення дій з виконання договору, підписаного факсиміле, не може бути умовою недійсності вчиненого та виконуваного правочину.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів незаконного вибуття печатки, якою скріплено підпис директора ТОВ «А-Тримикс Груп», з володіння останнього, як і не надано доказів звернення до відповідних органів із заявами про втрату печатки відповідача за первісним позовом. При цьому відповідач не зазначає про невідповідність печатки оригіналу. Відповідно до правових позицій Верховного Суду відтиск печатки на первинних документах свідчить про участь особи у здійснені господарської операції (такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 915/878/16 та від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17).

Таким чином, установивши, що у сторін за спірним договором були встановлені тривалі відносини шодо його виконання, зокрема, шляхом двостороннього листування та перерахування позивачем за первісним позовом коштів з метою отримання обладнання, суд доходить обгрунтованого висновку про те, що підписання договору директором ТОВ «А-Тримикс Груп» за допомогою факсимільного відтворення його підпису не є підставою для визнання його недійсним.

Що стосується Акту від 15.11.2022 та заперечень відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) щодо його обґрунтованості та правомірності, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 5 та п. 6 Інструкції П-7, продукція, що надійшла в справній тарі, приймається за якістю і комплектністю, як правило, на складі кінцевого одержувача.

Покупці-бази збутових, постачальницьких, заготівельних організацій, оптових і роздрібних товарних підприємств і інші покупці, які перенаправляють транзитом продукцію в тарі або упаковці первісного виробника (відправника), повинні здійснювати прийомку продукції за якістю і комплектністю у випадках, передбачених обов`язковими правилами або договором, а також при отриманні продукції в пошкодженій, відкритій чи немаркованій тарі, у тарі з пошкодженою пломбою або за наявності ознак псування (витік, бій і т.д.).

Зазначені підприємства та організації зобов`язані зберігати продукцію, що підлягає перенаправленню, в умовах, що забезпечують збереження її якості і комплектності.

Приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача, за умови поставки в інше місто - не пізніше 20 днів, а швидкопсувної продукції - не пізніше 24 годин після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником або при вивезенні продукції одержувачем.

З огляду на викладені норми Інструкції позивач за первісним позовом мав перевірити якість товару протягом 20 днів.

Як вбачається з матеріалів справи сторони були повідомлені про поставку товару на 15.11.2022, що виходить із змісту листів щодо прийняття та згоди до прийняття обладнання.

15.11.2022 відповідачем за первісним було здійснено поставку обладнання - Машина для термічного різання металу, портальна з ЧПК, модель «WD Red Flame 2000х6000GP», за адресою - м. Київ, вул. Ексаваторна, 30.

Під час проведення огляду обладнання Товариством з обмеженою відповідальністю «РГС Україна», у складі комісії, встановлено невідповідність товару по якості та виявлені дефекти машини для термічного різання, про що 15.11.2022 було складено Акт огляду машини для термічного різання металу із виявленими дефектами машини, з визначенням дефектів з 23 пунктів, з додатками фото та відеофіксації.

У примітках до Акту від 15.11.2022 комісією ТОВ «РГС Україна» зазначено про те, що представники постачальника - ТОВ «А-Тримикс Груп», які привезли машину для термічного різання металу за адресою - м. Київ, вул. Ексаваторна, 30, відмовились від складання та підписання акту.

07.12.2022 ТОВ «РГС Україна» зверталось до ТОВ «А-Тримикс Груп» з претензією № 82, в якій товариство вимагало від постачальника поставити обладнання - Машина для термічного різання металу, портальна з ЧПК, модель «WD Red Flame 2000х6000GP» належної якості, а у випадку неможливості поставки товару належної якості повернути сплачені кошти. У своїй претензії ТОВ «РГС Україна» також вказувало про те, що представники постачальника відмовились від участі у складанні та підписанні Акту огляду від 15.11.2022.

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» було належним чином та у встановлені строки повідомлено про поставку Товариству з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» товару неналежної якості, більш того саме умовами договору на ТОВ «А-Тримикс Груп» було покладено обов`язок поставити обладнання за адресою ТОВ «РГС Груп», а отже при складанні спірного акту та виявлені недоліків були присутні представники ТОВ «А-Тримикс Груп». Відповідне також не спростовано ТОВ «А-Тримикс Груп».

Пунктом 20 Інструкції П-7, визначено, що при неявці представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника виробника (відправника) з іншого міста не є обов`язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.

За відсутності відповідної інспекції по якості або бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх виділити представника або неявку його за викликом одержувача (покупця) перевірка проводиться:

а) за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), виділеного керівником чи заступником керівника цього підприємства (організації), або

б) за участю компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником із числа осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського чи місцевого комітету профспілки цього підприємства, або

в) односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виробник (відправник) дав згоду на односторонню прийомку продукції.

Оскільки поставка обладнання здійснювалась Товариством з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» особисто за адресою м. Київ, вул. Ексаваторна, 30, а отже представники постачальника, були обізнані про проведення перевірки обладнання на місці.

У примітках до Акту від 15.11.2022 комісією ТОВ «РГС Україна» зазначено про те, що представники постачальника - ТОВ «А-Тримикс Груп», які привезли машину для термічного різання металу відмовились від складання та підписання акту.

Акт огляду машини для термічного різання металу від 15.11.2022 складений комісією ТОВ «РГС Груп» у складі: інженер-інструктор Д.О. Аносов, оператор верстатів з програмним керуванням ОСОБА_1 , начальник виробництва О.С.Горбик, майстер виробництва Дзюдзір О.Г., директор Рябенко Р.В.

Акт є дійсним, матеріалами справи протилежного не доведено.

Відповідно до п. 4.5 Договору № 551 від 04.11.2021 у випадку відмови покупця прийняти роботи з підтвердженої причини невідповідної якості поставки товару постачальник зобов`язується провести необхідні виправлення за свій рахунок та в погоджені сторонами строки. В цьому випадку передача-приймання обладнання в експлуатацію проводиться в порядку, передбаченому договором, а остаточний розрахунок в погоджені сторонами строки.

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, у справі №908/1879/17 від 04.03.2021.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» коштів попередньої оплати в сумі 1 001 858,00 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині поставки товару належної якості, який оплачений позивачем за первісним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача 27 282,23 грн. інфляційних нарахувань та 6 916,94 грн 3 % річних

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, як способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти.

Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, суд констатує, що строк виконання зобов`язання, яке стало грошовим та за яким позивач має право нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати настав на підставі ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Так, на підставі вказаних норм права, суд здійснивши власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» 4 199,57 грн 3 % річних та 13 024,15 грн інфляційних нарахувань.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги Товариств з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» підлягають задоволенню частково.

Поміж цим, суд при повному та всебічного дослідженні матеріалів справи, враховуючи взаємопов`язаність вимог за первісним та зустрічним позовами, дійшов висновку щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» в задоволені вимог за зустрічним позовом в повному обсязі з підстав зазначених вище.

У зв`язку із частковим задоволенням первісного позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно задоволеним вимогам та за вимогами зустрічного позову покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Що стосується заявлених до стягнення 37 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом, суд зазначає наступне.

Так, звертаючись до господарського суду із позовною заявою, позивач за первісним позовом просив суд покласти на відповідача за первісним позовом судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги. В обґрунтування відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивачем були надані Договір про надання правової допомоги № 28-11/2022 від 28.11.2022, укладений між Адвокатом Павлік Іриною Павлівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «РГС Україна», Акти приймання-передачі послуг, платіжні інструкції, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3529 від 27.11.2008 та Ордер серії АА № 1276025 від 06.02.2023.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Так, за умовами п. 1 Договору про надання правової допомоги № 28-11/2022 від 28.11.2022, укладеного між Адвокатом Павлік Іриною Петрівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» (клієнт), адвокат бере на себе зобовязання надавати необхідну правову допомогу клієнту у спірних правовідносинах, які виникли за Договором поставки № 551 від 04.11.2021, укладеним між ТОВ «А-Тримикс Груп» та ТОВ «РГС Україна», яка включає в себе: надання правової допомоги на стадії досудового врегулювання спору надання консультацій, підготовка претензій, листування та ведення переговорів з третіми особами тощо; представництво в господарській справі з приводу зазначеного в цьому пункті договору спірного питання, яка буде розглядатись судами першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанції; надавати правову допомогу у справі, що включає в себе (але не обмежується): збір документів, вивчення судової практики з аналогічних спорів, вивчення законодавства України, яке регулює спірні правовідносини; підготовка процесуальних документів, подання та підпис процесуальних документів, в т.ч. позовної заяви, апеляційних та касаційних скарг до суду ; надсилання відповідних адвокатських запитів з метою отримання документів, їх дублікатів, тощо, ведення переговорів від імені клієнта з третіми особами, надання інших послуг за дорученням клієнта; адвокат має право вчиняти всі інші необхідні дії, необхідні для захисту інтересів клієнта у господарській справі, використовувати без обмежень передбачені чинним законодавством України засоби і методи захисту, наданих представнику; здійснювати представництво клієнта на стадії примусового виконання судового рішення в органах виконавчої служби.

Умовами п. 5.6 договору визначено, що факт надання послуг за даним договором підтверджується відповідним актом, який підписується сторонами.

Клієнт сплачує гонорар/його частину адвокату на умовах повної передоплати за надання послуг на підставі відповідного рахунку протягом 2 днів з дати направлення рахунку адвокатом клієнту

Умовами п. 7.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024, а в частині оплати гонорару адвоката - до повного розрахунку клієнта адвокатом.

Між Адвокатом Павлік Іриною Петрівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» були підписані Акти приймання-передачі послуг № 01-11-28/2022 від 29.11.2022 на суму 2 500,00 грн, № 01-02-06/2023 від 06.02.2023 на суму 12 500,00 грн, № 01-03-2/2023 від 22.03.2023 на суму 3 000,00 грн, № 01-04-06/2023 від 06.04.2023 на суму 2 800,00 грн, № 01-05-17/2023 від 17.05.2023 на суму 8 000,00 грн, № 01-06-07/2023 від 07.06.2023 на суму 5 800,00 грн, № 09-08-01/2023 від 09.08.2023 на суму 3 000,00 грн.

З метою оплати отриманих послуг адвокатом були сформовані та виставлені рахунки № 01-11-28/2022 від 28.11.2022 на суму 2 500,00 грн, № 01-02-01/2023 від 01.02.2023 від 01.02.2023 на суму 12,500,00 грн, № 16-03-01/2023 від 16.03.2023 на суму 3 000,00 грн, № 31-03-02/2023 від 31.03.2023 на суму 2 800,00 грн, № 24-04-01/2023 від 24.04.2023 на суму 5 000,00 грн, № 09-05-01/2023 від 09.05.2023 на суму 3 000,00 грн, № 30-05-02/2023 від 30.05.2023 на суму 5 800,00 грн, № 31-07-01/2023 від 31.07.2023 на суму 3 000,00 грн.

На підставі платіжних інструкцій № 666 від 29.11.2022 на суму 2 500,00 грн, № 824 від 01.02.2023 на суму 12 500,00 грн, № 958 від 16.03.2023 на суму 3 000,00 грн, № 1018 від 31.03.2023 на суму 2 800,00 грн, № 1087 від 25.04.2023 на суму 5 000,00 грн, № 1136 від 09.05.2023 на суму 3 000,00 грн, № 1200 від 31.05.2023 на суму 5 800,00 грн, № 1389 від 31.07.2023 на суму 3 000,00 грн, Товариством з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» було сплачено на користь Адвоката Павлік Ірини Петрівни - 37 000,00 грн.

Суд відзначає, що за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Таким чином, судом проаналізовано зміст вищевказаних доказів, наданих позивачем за первісним позовом на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, у зв`язку з тим, що Павлік Ірина Петрівна є адвокатом, її повноваження підтверджуються Договором про надання правової допомоги № 28-11/2022 від 28.11.2022 та ордером серії АА № 1276025 від 06.02.2023, факт понесення позивачем за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими стороною доказами, також враховуючи те, що адвокатом здійснювалось представництво інтересів позивача за первісним позовом під час розгляду цієї справи, суд вважає можливим покласти витрати на професійну правничу допомогу на відповідача за первісним позовом у справі

Проте, беручу до уваги часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом, суд дійшов висновку щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, в сумі 36 983,94 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 231, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Суворова, 1-Р, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» (03115, м . Київ, вул. Котельникова, 7, кв. 223, ) 1 001 858,00 (один мільйон одну тисячу вісімсот п`ятдесят вісім) грн 00 коп заборгованості, 4 199 (чотири тисячі сто дев`яносто дев`ять) грн 57 коп 3 % річних, 13 024 (тринадцять тисяч двадцять чотири) грн 15 коп інфляційних нарахувань, 15 286 (п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят шість) грн 22 коп судового збору та 36 983 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн 94 коп судових витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

3. В іншій частині відмовити в задоволені первісного позову.

4. В задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГС Україна» про визнання Договору № 551 від 04.11.2021 недійсним та зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «РГС України» вчинити дії з прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Тримикс Груп» товару відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 08.09.2023.

Суддя О.О. Христенко