РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2023Справа № 910/9587/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-УРОЖАЙНА КРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ПРОФІ"

про стягнення 50 000, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МХП-УРОЖАЙНА КРАЇНА" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ПРОФІ" (далі-відповідач) про стягнення штрафу за неналежне виконання зобов`язань у розмірі 50 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № БВ21/12/2022 від 21.12.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 26.06.2028 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Виборзька, буд. 94, м. Київ, 03067, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду, з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно зі ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20 та від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 26.06.2023 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МХП-УРОЖАЙНА КРАЇНА" (далі - МХП) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ПРОФІ" (далі - контрагент) укладено договір поставки № БВ21/12/2022, відповідно до якого контрагент зобов`язується у встановлені строки, передати у власність МХП для подальшого використання в господарській діяльності товар, зазначений в додатку № 2 до договору, а МХП прийняти та сплатити певну грошову суму за товар.

Відповідно до п. 1.2 договору, його невід`ємними частинами, які визначають зобов`язання сторін та регулюють його окремі положення є:

- додаток № 1 - умови, застосовані до договорів, укладених між МХП та контрагентом, в яких МХП виступає платником за виконані контрагентом зобов`язання в редакції від 01.10.2022 і які є обов`язкові до виконання сторонами Договору. Дані умови опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», розміщені на сторінці офіційного сайту МХП https://www.mhp.com.ua/uklpartners/yurvdychna-informatsiyya та діють відповідно до вказаних у них положеннях;

- додаток № 2, який визначає предмет договору та його характеристики, вимоги до товару та поставки, строки поставки, порядок приймання та оплати товару.

Згідно п. 5.1. договору, контрагент здійснює поставку товару, згідно умов, передбачених у відповідній специфікації із визначеними умовами поставки згідно додатку № 2 до даного договору. У випадку не встановлення сторонами строку поставки товару, такий строк складає 10 днів з моменту підписання відповідної специфікації.

За умовами п. 6.4. договору, у разі неналежного виконання зобов`язань, передбачених додатком до договору, із строком їх виконання, що перевищує15 календарних днів та/або по яким МХП здійснює передплату, контрагент замість неустойки, передбаченої вище, у пункті 6.2. даного договору, зобов`язаний сплатити МХП штраф у розмірі 10 % від загальної вартості зобов`язань, вказаної у додатку до договору, але у будь-якому випадку не менше 50 000, 00 грн.

Згідно п. 7.3. договору, підписуючи цей договір сторони підтверджують, що ознайомлені із додатком № 1 до договору та погоджуються із застосуванням умов, що ним передбачені, під час виконання даного договору.

Відповідно п. 1 додатку № 2 договору, предметом договору поставки є товар, конкретний перелік партій якого визначений у специфікації

Пунктом 3 додатку №2 договору визначено наступні умови оплати з пріоритетним урахуванням положень додатку № 1 до договору: МХП здійснює оплату по договору не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 22 банківських днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар. Платіжний день для всіх сторін, що іменуються «МХП» вказується у специфікації.

Додатком № 3 до договору, сторони погодили специфікацію № 002312-22-1к від 30.12.2022, відповідно до якої контрагент зобов`язується поставити товар за цінами та в кількості наведеними у специфікації на загальну суму 191 142, 79 грн

Місце поставки: Сумська обл., Роменський р-н, с. Пустовійтівка, пров. 4-й Центральної, буд. 2-Б.

Умови оплати: передплата у розмірі 30% від вартості Товару, вказаної у відповідній Специфікації, протягом 3 банківських днів з дати підписання відповідної Специфікації, а 70% від вартості не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 22 банківських днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на Товар.

Термін поставки: позиція 1 50 календарних днів, позиції 2-25 7 календарних днів, з моменту здійснення передоплати.

Як зазначає позивач, ним на виконання умов договору, з метою отримання товару було перераховано відповідачу передплату в розмірі 30 % - 57 342, 84 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № від 04.01.2023.

Позивач вказує, що поставка товару мала відбутися у строк до 23.02.2023 (позиція 1) та до 11.01.2023 (позиції 2-25).

На виконання умов договору № БВ21/12/2022 від 21.12.2022 відповідачем було частково поставлено позивачу товар на суму 56 823, 43 грн, що підтверджується видатковою накладною № 3012-22 від 30.12.2022.

Проте, як вказує позивач, в подальшому відповідачем як у визначений сторонами строк, так і на момент подання позову до суду не було поставлено наступний товар: позиція № l «Радіатор PURMO COMPACT Тип33 500Ч2000 (5152 Вт) Перехресне підключення» у кількості 8 шт. на загальну суму - 80 800 грн. (сума без ПДВ); позиція № 19 «Теплоносій для систем опалення -30С, 10 л. Defreeze» у кількості 46 балонів на загальну суму - 31 132, 80 грн. (сума без ПІДВ).

Враховуючи що у вищезазначений строк відповідачем не було поставлено передбачений договором товар, позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій повідомив про нарахування штрафу за порушення строків поставки товару у визначений договором строк.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МХП-УРОЖАЙНА КРАЇНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ПРОФІ" було укладено додаткову угоду № 1 до договору № БВ21/12/2022 від 21.12.2022, відповідно до якої контрагент підписанням даної Угоди визнає факт неналежного виконання ним взятих на себе зобов?язань та у зв?язку з цим зобов?язується: за прострочення строку поставки Товару згідно Специфікації № 002312-22-1к від 30 грудня 2022 р до Договору, сплатити на користь МХП штраф згідно договору в сумі 50 000,00 грн у наступному порядку: шляхом оплати протягом 1 місяця починаючи з березня 2023 року і до моменту повного погашення вищевказаної суми, не пізніше останнього числа місяця для оплати на IBAN МХП НОМЕР_1.

Термін здійснення платежу - до 31.03.2023, сума платежу - 50 000, 00 грн.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач не здійснив поставку товару у повному обсязі у визначений договором строк, тому просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 50 000, 00 грн

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № БВ21/12/2022 від 21.12.2022, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно специфікації № 002312-22-1к від 30.12.2022, що є додатком № 3 до договору, відповідач зобов`язався поставити товар за цінами та в кількості наведеними у специфікації на загальну суму 191 142, 79 грн.

У вказаній специфікації сторони погодили наступні умови оплати: передплата у розмірі 30% від вартості Товару, вказаної у відповідній Специфікації, протягом 3 банківських днів з дати підписання відповідної Специфікації, а 70% від вартості не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 22 банківських днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на Товар.

Термін поставки: позиція 1 50 календарних днів, позиції 2-25 7 календарних днів, з моменту здійснення передоплати.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, з метою отримання товару позивачем було перераховано відповідачу передплату в розмірі 30 % - 57 342, 84 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № від 04.01.2023.

Тож, поставка товару мала відбутися у строк до 23.02.2023 (позиція 1) та до 11.01.2023 (позиції 2-25).

В свою чергу, на виконання умов договору № БВ21/12/2022 від 21.12.2022 відповідачем було частково поставлено позивачу товар на суму 56 823, 43 грн, що підтверджується видатковою накладною № 3012-22 від 30.12.2022.

Проте, відповідачем не здійснено поставку наступного товару: позиція № l «Радіатор PURMO COMPACT Тип33 500Ч2000 (5152 Вт) Перехресне підключення» у кількості 8 шт. на загальну суму - 80 800 грн. (сума без ПДВ); позиція № 19 «Теплоносій для систем опалення -30С, 10 л. Defreeze» у кількості 46 балонів на загальну суму - 31 132, 80 грн. (сума без ПІДВ).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не було поставлено товар у повному обсязі у визначений сторонами строк.

Відповідно до приписів ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Так, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару згідно специфікації № 002312-22-1к від 30.12.2022 у строк до 23.02.2023 - позиція 1 специфікації та у строк до 11.01.2023 - позиції 2-25 специфікації, однак поставив товар лише на суму 56 823, 43 грн та не поставив решту товару визначеного у специфікації.

За умовами п. 6.4. договору, у разі неналежного виконання зобов`язань, передбачених додатком до договору, із строком їх виконання, що перевищує 15 календарних днів та/або по яким МХП здійснює передплату, контрагент замість неустойки, передбаченої вище, у пункті 6.2. даного договору, зобов`язаний сплатити МХП штраф у розмірі 10 % від загальної вартості зобов`язань, вказаної у додатку до договору, але у будь-якому випадку не менше 50 000, 00 грн.

Тож, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 50 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 Цивільного кодексу України).

При цьому, суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК)

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За змістом положень частини четвертої статті 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов`язання з приводу поставки товару не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.

При цьому, як встановлено судом, 03.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МХП-УРОЖАЙНА КРАЇНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ПРОФІ" було укладено додаткову угоду № 1 до договору № БВ21/12/2022 від 21.12.2022, відповідно до якої контрагент підписанням даної Угоди визнає факт неналежного виконання ним взятих на себе зобов?язань та у зв?язку з цим зобов?язується: за прострочення строку поставки Товару згідно Специфікації № 002312-22-1к від 30 грудня 2022 р до Договору, сплатити на користь МХП штраф згідно договору в сумі 50 000,00 грн у наступному порядку: шляхом оплати протягом 1 місяця починаючи з березня 2023 року і до моменту повного погашення вищевказаної суми, не пізніше останнього числа місяця для оплати на IBAN МХП НОМЕР_1.

Термін здійснення платежу - до 31.03.2023, сума платежу - 50 000, 00 грн.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем штрафу у розмірі 50 000, 00 грн у строк до 31.03.2023.

Тож, з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ПРОФІ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-УРОЖАЙНА КРАЇНА" підлягає стягненню штраф у розмірі 50 000, 00 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-УРОЖАЙНА КРАЇНА" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ПРОФІ" (вул. Виборзька, буд. 94, м. Київ, 03067, ідентифікаційний код - 39703965) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-УРОЖАЙНА КРАЇНА" (4-Й провулок Центральної, буд. 2-Б, с. Пустовійтівка, Роменський район, Сумська область, 42020, ідентифікаційний код - 37078234) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. - штрафу та 2 684 (дві тисячі шістсот ісімдесят чотири) грн 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков