УХВАЛА

м. Київ

07.09.2023Справа № 910/10259/23

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОФОН ПЛЮС»

про скасування судового наказу від 03.07.2023

у справі №910/10259/23

за заявою Фізичної особи-підприємця Іванова Бориса Вікторовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОФОН ПЛЮС»

про видачу судового наказу про стягнення 248 500,00 грн, заборгованості, яка виникла за Договором поставки товару № 08/09 від 08.09.2022,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва 28.06.2023 до Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Іванова Бориса Вікторовича надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОФОН ПЛЮС» у розмірі 248 500,00 грн, заборгованості, яка виникла за Договором поставки товару № 08/09 від 08.09.2022.

03.07.2023 Господарським судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОФОН ПЛЮС» на користь Фізичної особи-підприємця Іванова Бориса Вікторовича 248 500,00 грн заборгованості та витрати по сплаті судового збору у розмірі 268 грн 40 коп.

Копії судового наказу та заяви про видачу судового наказу з додатками було надіслано на адресу боржника.

Також судовий наказ Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.07.2023.

Судовий наказ від 03.07.2023 набрав чинності 09.08.2023.

06.09.2023 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОФОН ПЛЮС» про скасування судового наказу від 03.07.2023, яка обґрунтована безпідставністю заявлених вимог. До заяви про скасування судового наказу заявником додано докази сплати судового збору в сумі 134,20 грн; документ, що підтверджує повноваження представника боржника; клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви щодо скасування судового наказу у справі №910/10259/23. Дане клопотання обґрунтовано тим, що про видачу судового наказу ТОВ «ДОМОФОН ПЛЮС» дізналося 22.08.2023 з офіційного сайту «Судова влада України», після того як було заблоковано фінансові рахунки товариства.

Розглянувши заяву про скасування судового наказу, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини 1 статті 157 Господарського процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог статті 156 Господарського процесуального кодексу України копію судового наказу від 03.07.2023 та копію заяви стягувача з доданими до неї документами було направлено 07.07.2023 на адресу боржника, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Судову кореспонденцію було повернуто на адресу суду 19.07.2023 з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Наразі, суд зауважує, що у ч.4 ст.156 Господарського процесуального кодексу України днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 242 цього Кодексу.

У ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 01.03.2023 по справі №910/18543/21.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003, заяви №69829/01, №2672/03).

Фізична особа-підприємець Іванов Борис Вікторович у заяві про видачу судового наказу вказало наступну адресу боржника: 02230, місто Київ, вул. Маяковського, буд.6.

Аналогічна адреса також вказана боржником у заяві про скасування судового наказу та у наданій ним виписці із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у розділі "місцезнаходження ".

Відповідно до статті 9 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон "Про державну реєстрацію") відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про фізичну особу-підприємця, в тому числі щодо її місця знаходження, вносяться відповідно до інформації, наданої самою особою.

Вказане дає підстави вважати, що така адреса є актуальною, та саме на особу, місцезнаходження якої визначено конкретною адресою, покладено обов`язок перевіряти надходження поштової кореспонденції.

Таким чином, судом встановлено дату вручення копії судового наказу боржнику - 19.07.2023. Тобто, строк на подачу заяви про скасування судового наказу закінчився 03.08.2023, проте боржник звернувся з заявою про скасування судового наказу 06.09.2023.

Згідно ч. 2 ст. 158 Господарського процесуального кодексу України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 127/2897/13-ц).

Таким чином, суд поновлює пропущені процесуальні строки, якщо учасник справи належними засобами доказування доведе у заяві про поновлення такого строку поважність причин його пропуску.

Наразі, суд зазначає, що боржником у клопотанні про поновлення пропущеного строку на подання заяви щодо скасування судового наказу у справі №910/10259/23 не наведено жодних поважних причин пропуску строку на звернення з заявою щодо скасування судового наказу у справі №910/10259/23 та не надано відповідних доказів на підтвердження цих причин.

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «ДОМОФОН ПЛЮС» у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку, внаслідок чого заява про скасування судового наказу підлягає поверненню.

Керуючись ст. 113, 119, 157, 158, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ДОМОФОН ПЛЮС» заяву про скасування судового наказу від 03.07.2023 у справі №910/10259/23.

2. Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 17.12.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Привалов