ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 925/972/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИХЛІБ ТД"

про стягнення 157808,77 грн

Представники учасників справи:

Позивач Верхацький І.В., адвокат;

Відповідач Деркач А.І., адвокат.

Секретар судового засідання Бадика Д.Д.

Суддя Гладун А.І.

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії суду та учасників справи.

1.1. 17.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИХЛІБ ТД".

1.2. Змістом позову є майнова вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 157808,77 грн, зокрема 1,00 грн основного боргу за поставку природного газу відповідно до типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, 115697,50 грн пені, 7495,65 грн 3% річних, 34614,62 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що відповідач неналежно виконав зобов`язання з оплати за спожитий природний газ, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 1,00 грн за спожитий природний газ та прострочив виконання грошового зобов`язання.

1.4. 17.07.2023 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №925/972/23, ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив на 15.08.2023 на 09 год. 30 хв.

1.5. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі суд надіслав позивачу - електронною поштою, яку 17.07.2023 доставлено до його електронної скриньки (а.с. 114), відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження відповідача, яке 21.07.2023 вручено та відповідачу (а.с. 116) та електронною поштою, яку 17.07.2023 доставлено до електронної скриньки відповідача (а.с. 115).

1.6. 19.07.2023 представник відповідача адвокат Деркач Алла Іванівна подала до суду клопотання: 1) про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 126), 2) про залучення її до участі у справі як представника відповідача (а.с. 127).

1.7. 28.07.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 136-141), у якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову з урахуванням розглядом судом клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою, тому не може бути задоволена судом. Відповідач просив застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності. Оскільки позивач подав до Господарського суду Черкаської області позовну заяву 17.07.2023 року, то позовні вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) повинні розглядатися судом за порушення господарського зобов`язання, починаючи з 18 липня 2022 року. Нарахування штрафних санкцій здійснено позивачем саме через незначне порушення строків оплати за газ у період дії воєнною стану в Україні. Відповідач зазначив, що заборгованості за спожитий газ між сторонами не існує, і виявлена бухгалтерами одна гривня боргу була суто технічною та незначною бухгалтерською помилкою, яка не може бути наслідком завдання ще більших збитків відповідачу.

1.8. 28.07.2023 відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (а с. 182-187), в якому просив суд зменшити розмір нарахованих відповідачу штрафних санкцій на 95 %, а саме визначити до стягнення: пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 881,00 грн, 3% річних - 52,86 грн, збитки від інфляції - 00,00 грн, або відмовити позивачу у стягненні пені, 3% річних та збитків від інфляції повністю. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що в позовній заяві не зазначено про задані позивачу збитки та не доведено розмір завданих відповідачем збитків, в тому числі і завданих простроченням оплати боргу в сумі 1,00 грн.

1.9. 09.08.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив (а.с. 188-193), у якому просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не виконані умови договору щодо вчасної оплати за отриманий природний газ, тому внаслідок несплати, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми. Також вказує, що позивач не вимагав стягнення збитків та не надавав доказів завданих йому збитків, тому і не надавав відповідних доказів. Інфляційні нарахування та 3% річних є різновидом відповідальності, розмір якої у спірних правовідносинах визначений законом і стягнення таких коштів є компенсацією боржника за неправомірне користування коштами позивача і не є штрафними санкціями. Таким чином позовні вимоги є повністю обґрунтованими.

1.10. 11.08.2023 відповідач подав до суду заперечення (а.с.201-205), у якому просив суд зменшити розмір нарахованих відповідачу пені, 3% річних та збитків від інфляції на 95%, а саме визначити до стягнення: пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 881,00 грн, 3% річних - 52,86 грн, збитки від інфляції - 00,00 грн, або відмовити позивачу у стягненні пені, 3% річних та збитків від інфляції повністю. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що борг у відповідача перед позивачем відсутній, що позивач на невірному розрахунку нарахував пеню, інфляційні втрати та 3% річних. Відповідач просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Оскільки 17 липня 2023 року позивач подав до Господарського суду Черкаської області позовну заяву, то позовні вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) повинні розглядатися судом за порушення господарського зобов`язання, починаючи з 18 липня 2022 року. Таким чином, згідно з наданим відповідачем контррозрахунку позову (а.с. 142-144), починаючи з 18 липня 2022 року, пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ складає 17620,03 грн, 3% річних - 1057,20 грн, збитки від інфляції-0,07 грн. Відповідач зазначив, що у позовній заяві позивач не зазначив про завдані йому збитки та не довів їх розмір, у тому числі і завданих простроченням оплати боргу у розмірі 1,00 грн.

1.11. У судове засідання 15.08.2023 з`явилися представник позивача адвокат Верхацький Ігор Володимирович та представник відповідача адвокат Деркач Алла Іванівна.

1.12. Представник позивача адвокат Верхацький Ігор Володимирович у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю.

1.13. Представник відповідача адвокат Деркач Алла Іванівна у судовому засіданні заперечила проти позову повністю та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

1.14. 15.08.2023 суд ухвалив оголосити перерву у судовому засіданні на стадії дослідження письмових доказів до 14 год. 00 хв. 16.08.2023.

1.15. 16.08.2023 представник позивача адвокат Верхацький Ігор Володимирович подав до суду письмові пояснення щодо погашення відповідачем суми основного боргу (а.с. 216-217). В обґрунтування заперечень позивач зазначив, що відповідно до платежів відповідача, останній здійснив оплату згідно виставлених рахунків за постачання природного газу типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», окрім 1,00 грн. Оплата 24.05.2022 відповідачем на суму 500000,00 грн здійснена за іншим договором №22/ПГ-3035-П/СГ згідно з виставленим рахунком №13161. Лист відповідача від 25.05.2022 за №ФТ-2022/22 на адресу позивача не надходив. Доказів направлення цього листа позивачу відповідач не надав.

1.16. У судове засідання 16.08.2023 з`явилися представник позивача адвокат Верхацький Ігор Володимирович та представник відповідача адвокат Деркач Алла Іванівна.

1.17. Представник позивача адвокат Верхацький Ігор Володимирович у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю.

1.18. Представник відповідача адвокат Деркач Алла Іванівна у судовому засіданні заперечила проти позову повністю та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, врахувати розрахунки відповідача при вприйнятті рішення суду.

1.19. 16.08.2023 суд завершив розгляд справи по суті та видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

1.20. Керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, суд проголосив вступну та резолютивну частини судового рішення у справі №925/972/23.

Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення з відповідача на користь позивача 157808,77 грн, зокрема 1,00 грн основного боргу за поставку природного газу відповідно до типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, 115697,50 грн пені, 7495,65 грн 3% річних, 34614,62 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач доводить виникнення між сторонами зобов`язання на підставі договору поставки; неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати за спожитий природний газ.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у даній справі є виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання на підставі договору поставки; невиконання відповідачем зобов`язання з оплати за спожитий природний газ; порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання; розмір грошового зобов`язання відповідача; нарахування позивачем штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором; порушення суб`єктивного права за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Обставини, які не підлягають доказуванню у справі.

3.1. Відповідно до частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

3.2. Позивач та відповідач визнають обставини укладення договору поставки між постачальником "останньої надії" і споживачем; факт та обсяг поставки природного газу та його вартість.

4. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

4.1.1. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (постачальник "останньої надії") відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

4.1.2. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

4.1.3. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу.

4.1.4. Постачальник "останньої надії" визначається Кабінетом Міністрів України строком на три роки за результатами конкурсу, проведеного у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

4.1.5. Об`єми природного газу, спожитого Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИХЛТБ ТД" (споживачем) з 30.03.2022 по 31.12.2022; з 01.04.2022 по 02.04.2022; з 01.09.2022 по 30.09.2022 та 01.10.2022 по 23.10.2022 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", та віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

4.1.6. Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205,633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

4.1.7. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.

4.1.8. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

4.1.9. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії", затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

4.1.10. Відповідно до підпункту 4.2 договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора ГТС та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

4.1.11. Ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price.

4.1.12. Відповідно до пункту 4.4. договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

4.1.13. Пунктом 4.5 Типового договору визначено, що у разі порушення відповідачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

4.1.14. На виконання пункту 4.4 договору позивач направив на адресу відповідача рахунки на оплату поставленого ним природного газу відповідачу на загальну суму 10213845,68 грн, зокрема: з 30.03.2022 по 31.03.2022 в об`ємі 14,41008 тис.куб.м. на суму 463269,55 грн; з 01.04.2022 по 02.04.2022 в об`ємі 13,50604 тис.куб.м. на суму 434205,58 грн, з 01.09.2022 по 30.09.2022 в об`ємі 158,53022 тис.куб.м. на суму 5096586,77 грн, з 01.10.2022 по 23.10.2022 в об`ємі 131,25711 тис.куб.м. на суму 4219783,78 грн.

4.2. Заперечуючи проти позову відповідач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

4.2.1. На підтвердження виконання грошового зобов`язання відповідач подав платіжні інструкції (а.с. 147-156).

4.2.2. 25.05.2022 відповідач звернувся до відповідача з листом, у якому просив зарахувати кошти за платіжним дорученням №50465 від 24.05.2022 в сумі 500000,00 грн за поставлений природний газ наступним чином: 497474,13 грн як оплату за природний газ за договором постачання газу постачальником «останньої надії»; 2525,87 грн як оплату за природний газ згідно з рахунку № 11865 від 31.03.22, договору № 22 ПГ-3035 П/СГ від 19.01.2022. (а.с. 148). Доказів надсилання (вручення) цього листа позивачу відповідач не надав. Позивач заперечив факт його отримання.

4.2.3. Відповідача включено до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури в секторі харчової промисловості та агропромислового комплексу (а.с. 156).

4.2.4. На підтвердження фінансового стану відповідач подав Баланс (Звіт про фінансові результати за 2022-2023 роки (а.с. 157-177).

4.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

4.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

4.5. На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані позивачем докази суд визнає належними.

4.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів").

4.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, а відповідач заперечує проти позову сторони подали письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані сторонами отримані з порушенням закону. Докази подані сторонами суд визнає допустимими.

4.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

4.9. Подані сторонами докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані сторонами, суд визнає достовірними.

4.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

4.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

4.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

5. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

5.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

5.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

5.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

5.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.5. Враховуючи, обставини, що не підлягають доказуванню, належність, допустимість та достовірність доказів, поданих сторонами, суд, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, визнає доведеними обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та визнає встановленими наступні обставини:

5.5.1. виникнення між позивачем та відповідачем майнового господарського зобов`язання на підставі договору поставки;

5.5.2. виконання позивачем свого обов`язку у зобов`язанні та поставки відповідачу природного газу на загальну суму 10213845,68 грн;

5.5.3. виникнення у відповідача обов`язку сплатити позивачу кошти за спожитий природний газ;

5.5.4. порушення відповідачем зобов`язання із сплати коштів за спожитий природний газ у строки встановлені п. 4.4. договору;

5.5.5. розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача за договором поставки становить 1,00 грн.

6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

6.2. Згідно з частиною першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

6.3. Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.

6.4. Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.

6.5. Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

6.6. Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

6.7. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

6.8. Відповідно до частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

6.9. Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

6.10. Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

6.11. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

6.12. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

7. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

7.1. Передумовою спору є виникнення між сторонами майнового-господарського зобов`язання на підставі договору поставки.

7.2. Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати за спожитий природний газ.

7.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та повернути кошти, за поставлений природний газ.

7.4. Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

7.5. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.6. Позивач за договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» поставив відповідачу природний газ загальною вартістю 10213845,68 грн, зокрема: з 30.03.2022 по 31.03.2022 в обсязі 14,41008 тис.куб.м. вартістю 463269,55 грн.; з 01.04.2022 по 02.04.2022 в обсязі 13,50604 тис.куб.м. вартістю 434205,58 грн.; з 01.09.2022 по 30.09.2022 в обсязі 158,53022 тис.куб.м. вартістю 5096586,77 грн.; з 01.10.2022 по 23.10.2022 в обсязі 131,25711 тис.куб.м. вартістю 4219783,78 грн.

7.7. Відповідач здійснив оплату за поставлений газ частково у розмірі 10213844,68 грн.

7.8. Борг відповідача перед позивачем за спожитий природний газ становить 1,00 грн.

7.9. Сплачені відповідачем на підставі платіжної інструкції № 50465 від 24.05.2022 (а.с. 147) 500000,00 грн є платою за постачання природного газу за укладеним між сторонами договором постачання природного газу № 22/ПГ-3035-П/СГ (а.с. 218-220) на підставі виставленого позивачем рахунку № 11865 та не зменшую розмір грошового зобов`язання відповідача за договором постачання природного газу постачальником «останньої надії».

7.10. Доказів надсилання (вручення) позивачу листа від 25.05.2022 № ФТ-2022/22 з проханням зарахувати сплачені 500000,00 грн за газ поставлений за договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» відповідач суду не надав. Позивач обставину отримання такого листа заперечив.

7.11. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

7.12. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

7.13. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

7.14. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

7.15. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

7.16. Невиконання відповідачами своїх обов`язків у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні зі сплати за поставлений товар.

7.17. Вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в розмір 1,00 грн суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині.

7.18. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

7.19. Відповідно до пункту 4.4. договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

7.20. За поставлений у березні 2022 року природний газ відповідач повинен був сплатити до 30.04.2022 року; за поставлений у квітні 2022 року природний газ відповідач повинен був сплатити до 30.05.2022 року; за поставлений у вересні 2022 року природний газ відповідач повинен був сплатити до 30.10.2022 року; за поставлений у жовтні 2022 року природний газ відповідач повинен був сплатити до 30.11.2022 року.

7.21. За поставлений у березні 2022 року природний газ відповідач сплатив 24.05.2022 400000,00 грн та 20.10.2022 63269,55 грн; за поставлений у квітні 2022 року природний газ відповідач сплатив 20.10.2022 432205,58 грн; за поставлений у вересні 2022 року природний газ відповідач сплатив 20.10.2022 502524,87 грн, 21.10.2022 200000,00 грн, 25.10.2,10 грн, 01.11.2,00 грн, 02.11.2,00 грн, 03.11.2022 грн 426090,03 грн, 11.11.2022 896586,77 грн, 29.11.2022 1,00 грн; за поставлений у жовтні 2022 року природний газ відповідач сплатив 29.11.2,78 грн.

7.22. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

7.23. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

7.24. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу укладеного договору та закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

7.25. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

7.26. Отже, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

7.27. На суму основного боргу позивач нарахував 34614,62 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання та 7495,65 грн 3% річних, стягнення яких становить предмет решти майнових вимог позивача до відповідача. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійсненні позивачем з урахуванням періоду прострочення та суми боргу.

7.28. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 34614,62 грн інфляційних втрат та 7495,65 грн 3% річних, суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині.

7.29. Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом , іншими законами або договором.

7.30. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом , іншими законами та договором (стаття 216 Господарського кодексу України).

7.31. Відповідно до частин 1 та 2 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф , пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

7.32. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

7.33. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 Господарського кодексу України).

7.34. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

7.35. Пунктом 4.5 Типового договору визначено, що у разі порушення відповідачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

7.36. Звертаючись із позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача 115697,50 грн пені за період з 03.05.2022 по 30.04.2023 за прострочення виконання грошового зобов`язання.

7.37. Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

7.38. Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

7.39. За змістом частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

7.40. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

7.41. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

7.42. Отже, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони.

7.43. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

7.44. Відповідно до частини 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

7.45. Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

7.46. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та у постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, яку суд враховує під час прийняття рішення.

7.47. Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

7.48. Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

7.49. Ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

7.50. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

7.51. Отже, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а не обов`язком, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

7.52. Аналогічний висновок про застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20, який суд врахував при прийнятті рішення

7.53. Дослідивши матеріали справи та докази надані позивачем на підтвердження нарахування відповідачу пені у розмірі 115697,50 грн, суд дійшов висновку, що розмір штрафних санкцій (неустойки) нарахованої позивачем відповідачу є надмірним.

7.54. Встановлення такого значного розміру штрафних санкцій, на переконання суду, несумісне з принципом розумності, справедливості, та носить не компенсаційний характер, а є додатковим надходженням для позивача, які б він не отримав, за умови належного виконання відповідачем зобов`язань за договором.

7.55. Суд також бере до уваги запровадження на території України правового режиму воєнного стану та включення відповідача до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури в секторі харчової промисловості та агропромислового комплексу.

7.56. Враховуючи встановлені судом обставини та положення статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про зменшення розміру неустойки (пені) удвічі та стягнення її у розмірі 50 %, що становить 57848,75 грн (115697,50 грн : 2).

7.57. Вимогу позивача про стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі 115697,50 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним.

7.58. Керуючись статтями 233 Господарського кодексу України, 551 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку про зменшення розміру неустойки у розмірі 57848,75 грн та про наявність підстав для задоволення позову частково.

7.59. Заяву відповідача про застосування строку позовної давності суд визнає необґрунтованою.

7.60. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

7.61. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (статті 257, 258 Цивільного кодексу України).

7.62. Відповідач стверджує, що позивач пропустив спеціальний строк позовної давності тривалістю один рік встановлений для вимоги про стягнення неустойки.

7.63. Нараховані позивачем 7495,65 грн 3% річних та 34614,62 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання не є неустойкою (штрафом або пенею, а є особливим видом відповідальності за порушення грошового зобов`язання. До вимог про стягнення відсотків річних та інфляційних втрат не застосовується спеціальна позовна давність тривалістю один рік. До таких вимог застосуванню підлягає загальна позовна давність тривалістю три роки.

7.64. До вимог позивача про стягнення 115697,50 грн пені застосуванню підлягає спеціальна позовна давність тривалістю один рік. Звернувшись з позовом 17.07.2023 позивач вправі заявити вимогу про стягнення пені за порушення господарського зобов`язання лише в межах строку позовної давності.

7.65. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

7.66. Відповідно до загальних правил обчислення строків у цивільному праві, передбачених статтею 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

7.67. Пеню позивач нарахував за період з 03.05.2022 по 30.04.2023.

7.68. Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану", яким у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України на всій території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб.

7.69. Введення на всій території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану строком на 30 діб, його наступне продовження і дію на час звернення позивача з позовом до відповідач суд визнає загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування.

7.70. Відповідно до пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

7.71. З урахуванням наведеного позивач не пропустив строку позовної давності, у межах якого міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та стягнення пені за порушення господарського зобов`язання.

8. Розподіл судових витрат.

8.1. Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.2. За подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн на підставі платіжної інструкції від 04.07.2023 №7871 (а. с. 12).

8.3. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

8.4. Оскільки, позовні вимоги позивача задоволенні частково до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (63,342499%) у розмірі 1700,11 грн.

Керуючись статтями 14, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИХЛІБ ТД" (ідентифікаційний код 43264658, адреса місцезнаходження:18015, м. Черкаси, вул. Надпільна, 248) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 40121452, адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1) 1,00 грн (одну гривню 00 копійок) боргу, 57848,75 грн (п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок вісім гривень 75 копійок) пені, 7495,65 грн (сім тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 65 копійок) 3% річних, 34614,62 грн (тридцять чотири тисячі шістсот чотирнадцять гривень 62 копійок) інфляційних втрат, 1700,11 грн (одна тисяча сімсот гривень 11 копійок) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 06.08.2023.

Суддя А.І. Гладун