РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.09.2023Справа № 910/10632/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Рудюка Сергія Васильовича

до Приватного акціонерного товариства фірма «Фундамент»

про стягнення 459.482,08 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

04.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Рудюка Сергія Васильовича до Приватного акціонерного товариства фірма «Фундамент» про стягнення 459.482,08 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору № 2/21 про надання послуг від 01.03.2021 позивачем в період з березня по листопад 2021 року надано послуги відповідачу на загальну суму 679.540,00 грн, що підтверджується підписаними між сторонами актами надання послуг. За умовами договору поточні розрахунки за надані позивачем послуги здійснюються відповідачем на підставі підписаних сторонами актів здачі-прийняття наданих послуг (виконаних робіт), сформованих з використанням змінних рапортів та довідок про фактично надані послуги, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання відповідачем наданих позивачем актів. Відповідачем було сплачено надані послуги частково у розмірі 365.850,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за договором в повному обсязі, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 459.482,08 грн, з яких 313.690,00 грн основного боргу, 29.942,36 грн пені, 100.818,38 грн інфляційних втрат, 15.031,34 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 відкрито провадження у справі № 910/10632/23; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 10.07.2023 було направлено 11.07.2023 відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 658 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-б, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 10.07.2023, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 17.07.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 658, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 01.08.2023 включно.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 10.07.2023 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 між Приватним акціонерним товариством «Фундамент» (відповідач, замовник) та Фізичною особою-підприємцем Рудюк Сергієм Васильовичем (позивач, виконавець) укладено договір про надання послуг № 2/21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець за завданням замовника надає послуги (роботи) спецтехнікою, а саме екскаватора Fiat Hitachi 130 (далі - техніка), на об`єктах замовника.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення умов договору не сплатив вартість наданих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 313.690,00 грн та за неналежне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 29.942,36 грн пені, 100.818,38 грн інфляційних втрат, 15.031,34 грн 3%.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 9.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021, а в частині виконання зобов`язань по оплаті наданих послуг до повного їх виконання.

Відповідно до п. 4.1 договору вартість послуг за цим договором визначається сторонами з розрахунку вартості однієї машино/години, яка становить 850,00 грн без ПДВ. Вартість послуг за цим договором є твердою та залежить від кількості фактично відпрацьованих машино/годин.

01.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої внесено зміни до п. 4.1 договору виклавши його в редакції: Вартість послуг за цим договором визначається сторонами з розрахунку вартості однієї машино/години, яка становить 850,00 грн без ПДВ, та 170,00 грн суми ПДВ. Усього 1.020,00 грн. Вартість послуг за цим договором є твердою та залежить від кількості фактично відпрацьованих машино/годин.

Згідно з п.п. 4.3, 4.5 договору підставою для здійснення розрахунків є підписані уповноваженими представниками сторін акти здачі-прийняття наданих послуг (виконаних робіт). Датою прийняття замовником послуг (робіт) є дата підсипання сторонами акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконано послуги загальною вартістю 679.540,00 грн, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін наступними актами надання послуг

№ 1 від 15.03.2021 на суму 49.300,00 грн;

№ 2 від 22.03.2021 на суму 42.500,00 грн;

№ 3 від 29.03.2021 на суму 42.500,00 грн;

№ 4 від 05.04.2021 на суму 36.550,00 грн;

№ 5 від 13.07.2021 на суму 20.400,00 грн;

№ 6 від 02.08.2021 на суму 36.550,00 грн;

№ 8 від 01.09.2021 на суму 85.000,00 грн;

№ 9 від 06.09.2021 на суму 29.750,00 грн;

№ 10 від 13.09.2021 на суму 35.700,00 грн;

№ 11 від 20.09.2021 на суму 37.400,00 грн;

№ 12 від 27.09.2021 на суму 30.600,00 грн;

№ 13 від 30.09.2021 на суму 30.600,00 грн;

№ 2 від 08.10.2021 на суму 57.120,00 грн;

№ 29 від 08.11.2021 на суму 68.220,00 грн.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 4.4 договору визначено, що поточні розрахунки за надані виконавцем послуги здійснюються замовником на підставі підписаних сторонами актів здачі-прийняття наданих послуг (виконаних робіт), сформованих з використанням змінних рапортів та довідок про фактично надані послуги, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання замовником наданих виконавцем актів.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, відповідач мав здійснити оплату наданих послуг за актами у наступні строки:

за актом № 1 від 15.03.2021 у строк до 22.03.2021 включно;

за актом № 2 від 22.03.2021 у строк до 29.03.2021 включно;

за актом № 3 від 29.03.2021 у строк до 05.04.2021 включно;

за актом № 4 від 05.04.2021 у строк до 12.04.2021 включно;

за актом № 5 від 13.07.2021 у строк до 20.07.2021 включно;

за актом № 6 від 02.08.2021 у строк до 09.08.2021 включно;

за актом № 8 від 01.09.2021 у строк до 08.09.2021 включно;

за актом № 9 від 06.09.2021 у строк до 13.09.2021 включно;

за актом № 10 від 13.09.2021 у строк до 20.09.2021 включно;

за актом № 11 від 20.09.2021 у строк до 27.09.2021 включно;

за актом № 12 від 27.09.2021 у строк до 04.10.2021 включно;

за актом № 13 від 30.09.2021 у строк до 07.10.2021 включно;

за актом № 2 від 08.10.2021 у строк до 15.10.2021 включно;

за актом № 29 від 08.11.2021 у строк до 15.11.2021 включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково сплачено надані послуги в загальному розмірі 365.850,00 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 570 від 31.03.2021 на суму 20.000,00 грн, № 291 від 10.06.2021 на суму 20.000,00 грн, № 3117 від 30.06.2021 на суму 80.000,00 грн, № 1367 від 06.08.2021 на суму 25.000,00 грн, № 36808 від 28.08.2021 на суму 25.850,00 грн, № 36959 від 13.09.2021 на суму 25.000,00 грн, № 1586 від 20.09.2021 на суму 30.000,00 грн, № 486 від 24.09.2021 на суму 30.000,00 грн, № 1762 від 23.10.2021 на суму 100.000,00 грн, № 515 від 12.11.2021 на суму 10.000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3.3.6 договору замовник зобов`язався своєчасно оплачувати наданні послуги, на умовах даного договору.

Проте, матеріалами справи свідчать, що в порушення умов договору відповідачем не здійснено оплату наданих послуг у повному обсязі на загальну суму 313.690,00 грн, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем у зазначеному розмірі, яка не оспорена відповідачем.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті наданих послуг не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг в розмірі 313.690,00 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо оплати наданих послуг не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6.3 договору у випадку порушення строків оплати наданих послуг, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення від суми по якій порушений стоку оплати, за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати послуг, проте не передбачили інший період нарахування ніж встановлений законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України пеня обчислюється за кожний день прострочення.

Наведені норми свідчать про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення.

Слід зазначити, що в силу умов п. 4.4 договору відповідач зобов`язаний був вносити платежі протягом 5 банківських днів з дати підписання акту наданих послуг, тому момент прострочення виконання зобов`язання слід встановлювати щодо кожного акту наданих послуг, і, в залежності від встановленого, нараховувати пеню, за кожним актом надання послуг з урахуванням здійснених оплат, з урахуванням того, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З урахуванням наведеного вище, за розрахунками суду (знаходиться в матеріалах справи) розмір пені становить 31.829,79 грн.

Оскільки у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України), тому суд погоджується із заявленим позивачем розміром пені в сумі 29.942,36 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 29.942,36 грн пені обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті за надані послуги, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 100.818,38 грн інфляційних втрат (нарахованих на суму боргу 313.690,00 грн за період з грудня 2021 року по травень 2021 року) та 15.031,34 грн 3% річних (нарахованих на суму боргу 313.690,00 грн за період з 16.11.2021 по 21.06.2023).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 100.818,38 грн інфляційних втрат та 15.031,34 грн 3% річних (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Рудюка Сергія Васильовича є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства фірма «Фундамент» (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-б, ) на користь Фізичної особи-підприємця Рудюка Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 313.690 (триста тринадцять тисяч шістсот дев`яносто) грн 00 коп. боргу, 29.942 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дві) грн 35 коп. пені, 100.818 (сто тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 38 коп. інфляційних втрат, 15.031 (п`ятнадцять тисяч тридцять одну) грн 34 коп. 3% річних, 6.892 (шість тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн 23 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова