УХВАЛА

м. Київ

11.09.2023Справа № 910/14302/23

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛОНГІ Україна» (вул. Острозьких Князів, буд. 8, м. Київ, 01010; )

про забезпечення позову до подачі позову

Особи, які отримають статус учасника справи:

Відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (вул. Велика Васильківська, 45, м. Київ, 03150)

Без участі представників сторін,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛОНГІ Україна» про забезпечення позову (до подання позовної заяви), відповідно до якої заявник просить суд:

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 у межах ціни позову 43 794 080,63 грн;

- накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на будь-яких банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , у межах ціни позову 43 794 080,63 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що в порушення умов укладеного сторонами Договору № 22.03.2021 від 23.03.2023 у ТОВ «ДІЄСА» на даний час виникла заборгованість за поставлений товар у загальній сумі 43 794 080,63 грн, яка боржником безпідставно не погашається. Оскільки зобов`язання ТОВ «ДІЄСА» за Договором №22.03.2021 від 23.03.2023 додатково забезпечені договором поруки, за яким поручителем виступає ОСОБА_1 , заявник має намір звернутися до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі Договору № 22.03.2021 від 23.03.2023.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛОНГІ Україна» про забезпечення позову та додані до неї докази, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- встановленням обов`язку вчинити певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими заявником вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявником до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів, з аналізу яких можна дійти висновку, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів забезпечення позову, які наведені в поданій заяві.

При цьому, суд звертає увагу, що ненадання божником та поручителем відповіді на претензію про сплату заборгованості та невчинення дій на її задоволення не є безумовною підставною для вжиття заходів до забезпечення позову.

Таким чином, здійснивши оцінку доданих до заяви про забезпечення позову доказів, суд дійшов висновку, що заявником не наведено достатньо обґрунтованих підстав для негайного вжиття заходів щодо забезпечення позову, а також не зазначено, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів забезпечення позову, які наведені в поданій заяві, у зв`язку з чим заява про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, враховуючи положення Глави 8 Розділу І ГПК України, оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛОНГІ Україна» по сплаті судового збору в сумі 1342,00 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕЛОНГІ Україна» в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 11.09.2023.

Суддя А.І. Привалов