ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

07 вересня 2023 року Справа № 924/215/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

прокурор - Рункевич І.В.;

позивача - не з`явився;

відповідача - Кулішова О.Б.;

третьої особи 1 - не з`явився;

третьої особи 2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури та Товариства з обмеженою відпові-дальністю «Вінсайд Лайт» на рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023, повний текст якого складено 25.05.2023, у справі №924/215/23 (суддя Заярнюк І.В.)

за позовом Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави,

в особі - Хмельницької обласної військової адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1. Західний офіс Державної аудиторської служби

2. Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсайд Лайт»

про стягнення 2 395 093,24 грн пені, інфляційних втрат та річних

В лютому 2023 року Заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації (надалі в тексті Хмельницька ОВА) звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом про: стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсайд Лайт» (надалі в тексті Товариство) 1697470,36 грн пені, 655 294,08 грн інфляційних втрат та 42 328,80 грн -3% річних.(т.1, арк.справи 1-10).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 у справі №924/215/23 позов Прокурора задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства на користь Хмельницької ОВА 1325950,06 грн пені. В решті позову відмовлено.(т.1, арк.справи 215-219).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що Хмельницька ОВА є стороною (Замовником) договору на постачання продовольчих товарів, до прав та повноважень якої належить: прийняття товару, перевірка відповідності його асортименту, кількості, якості прийнятого товару, а також строків його прийняття, ініціювання вирішення спорів за договором у судовому порядку (п.п. 1.1, 6.5, 9.3 договору). Тому місцевий суд погодився з Прокурором, що саме Хмельницька ОВА є органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах.

Суд першої інстанції здійснивши перерахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків поставки товару в системі «Законодавство», виключивши дати поставки товару, повважав правомірною до стягнення пеню у загальній сумі 1325 950,06 грн, у стягненні пені в сумі 371520,30 грн суд відмовив.

Крім того, місцевий суд відмовив у стягненні із відповідача сум інфляційних втрат та 3% річних через відсутність підстав для такого стягнення згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Прокурор (Апелянт 1) подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 371 520,30 грн пені, 655 294,08 грн інфляційних втрат та 42 328,80 грн 3% річних та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.(т.2, арк.справи 2-4).

Обґрунтовуючи скаргу Апелянт 1 зазначає, що господарський суд першої інстанції в частині позовних вимог у задоволенні яких відмовлено неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Прокурора, право-відносини, які склалися на підставі договору поставки продукції, беззаперечно є грошовим зобов`язанням та, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Прокурор вважає, що місцевий суд безпідставно здійснив перерахунок пені та помилково виключив дні проплати за товар з розрахунку, адже часткова сплата (поставка товару) боржником основного боргу (товару за договором) не є підставою для переривання перебігу строку нарахування пені щодо інших частин вчасно недопоставленого товару.

З рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 не погодилося також Товариство (Апелянт 2) та подало до апеляційного суду скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 1325950,06 грн пені, відмовивши в задоволенні позовних вимог в зазначеній сумі, а в іншій частині залишити рішення місцевого суду в силі.(т.2, арк.справи 21-31).

Обґрунтовуючи скаргу Товариство зазначає про неповне з`ясування господарським судом першої інстанції в частині стягнення 1325950,06 грн пені всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права. На переконання Апелянта 2 при зверненні до суду Прокурором невірно визначено позивача в особі Хмельницької ОВА, а тому суд першої інстанції повинен був винести рішення про відмову у позові, оскільки Хмельницька ОВА, як сторона договору та замовник поставки товару була повідомлена про виникнення форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що виключає можливість нарахування штрафних санкцій.

Крім того, Скаржник 2 вважає, що місцевий суд не врахував умов п.5.4 Договору поставки товару, яким передбачено можливість узгоджувати строки додатково.

Товариство наголошує, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про зменшення розміру заявлених Прокурором сум неустойки через недостатність доказів винятко-вості даного випадку, чим порушив баланс між інтересами Замовника та Постачальника.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.07.2023 у складі колегії: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсайд Лайт» на рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 у справі №924/215/23. Справу призначено до розгляду на 07.09.2023 та вирішено розгляд скарг здійснювати в межах одного апеляційного провадження.(т.2, арк.справи 17, 47).

За час апеляційного провадження на адресу Північно-західного апеляційного господарсь-кого суду надійшли такі документи:

- 12.07.2023 відзив Товариства на апеляційну скаргу Прокурора, в якій просить апеляційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури щодо стягнення 371520,30 грн пені, 655294,08 грн інфляційних втрат та 42328,80 грн 3% річних залишити без задоволенні.(т.2, арк.справи 50-52); клопотання Західного офісу Держаудитслужби про розгляд справи без участі уповноваженого представника.(т.2, арк.справи 59);

- 17.07.2023 від Хмельницької ОВА надійшли пояснення та 24.07.2023 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в яких Хмельницька ОВА та Прокурор просять залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства, а оскаржуване рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 у справі №924/215/23 скасувати в частин відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 371520,30 грн пені, 655294,08 грн інфляційних втрат та 42328,80 грн -3% річних та прийняти нове про задоволенні позову в повному обсязі.(т.2, арк.справи 62-64, 69-72);

- 07.08.2023 від представника Відповідача Кулішової О.Б. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка була задоволена судом.(т.2, арк.справи 78-80);

- 29.08.2023 надійшли пояснення на відзив, в яких Товариство заперечує проти доводів Прокурора, що не ґрунтуються на положеннях законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи, а також пояснення щодо доводів Хмельницької ОВА, в яких зазначає, що висновок господарського суду про відсутність підстав застосування норм ч.2 ст.625 ЦК України та обчислення сум інфляційних витрат та 3% річних відповідає нормам матеріального права.(т.2, арк.справи 88-94, 107-111).

В судовому засіданні 07.09.2023, представник Відповідача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги Прокурора та підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 в частині стягнення 1325950,06 грн пені, повністю відмовивши позивачу в задоволенні позову.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги Товариства та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Крім того, підтримав доводи своєї скарги та просив суд скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 371520,30 грн пені, 655294,08 грн інфляційних втрат та 42328,80 грн -3% річних та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Інші учасники справи не забезпечили явку своїх представників у призначене на 07.09.2023 судове засідання апеляційної інстанції, при цьому, явка сторін обов`язковою не визнавалась, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Кабінету міністрів України від 02.03.2022 №185 «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» Хмель-ницькою ОВА-замовник, AT «Укрзалізниця»-платник та ТзОВ «Вінсайд Лайт»-постачальник 04.04.2022 уклали Договір на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання та/або пакувальних товарів для їх фасування, шляхом приєднання до його умов (надалі в тексті Договір).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на офіційному веб-сайті АТ «Українська залізниця» за посиланням: https://us.gov.ua/about/procurement/ опубліковано проект договору на поставку продовольчих товарів, форму та умови Договору затверджено рішенням правління AT «Укрзалізниця» від 12.03.2022 згідно витягу з протоколу №Ц-54/29 Ком. та погоджено Мінагрополітики України 06.04.2022.

За умовами п.1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити замовнику продовольчі товари тривалого зберігання та/або пакувальні товари для їх фасування (надалі в тексті товар) перелік, кількість, ціни, умови оплати та поставки яких зазначаються замовником у заявках (надалі в тексті заявка), а замовник зобов`язується прийняти вказаний товар, а платник (АТ «Українська залізниця») зобов`язується своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього Договору.

Укладанням цього договору постачальник підтверджує, що товар належить йому на праві власності, не переданий у заставу, не арештований, не має будь-якого іншого приватного або публічного обтяження і не є предметом позовних вимог третіх осіб, якщо інше додатково не узгоджено сторонами. Обсяги поставки товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування задатків та потреб замовника. У заявці обов`язково зазначається назва предмету закупівлі з зазначенням коду ДК 021:2015 (Єдиний закупівельний словник) згідно з показником четвертої цифри (п.п.1.2, 1.3 Договору).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Договору передбачено, що загальна ціна (вартість) договору визначається виходячи із загальної вартості поставленого товару, на підставі підписаних сторо-нами (постачальником та замовником) первинних бухгалтерських документів. Оплата товару платником здійснюється з урахуванням постанови КМУ від 02.03.2022 №185 «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» (зі всіма чинними змінами).

Попередня оплата у розмірі 30% (тридцять) вартості товару проводиться протягом 3-х банківських днів з дати отримання платником від Міністерства аграрної політики та продо-вольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього договору, оформленого належним чином та погодженого замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках платника. Остаточний розрахунок за поставлений товар проводиться платником протягом 3-х банківських днів з дати отримання платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього Договору, оформленого належним чином та погодженого замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках платника.(п.п. 2.2.1, 2.2.2 Договору).

Пунктами 5.8, 5.9 Договору сторони погодили, що перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття представником замовника партії товару в пункті призначення. Доказом прийняття партії товару є акт прийому-передачі та/або накладна (товарно-транспортна або залізнична) та/або інші документи первинної звітності, що оформлені належним чином (відповідно до вимог законодавства України та умов цього Договору) та підписані уповно-важеними особами. Ризик випадкового знищення або псування товару, що поставляється, переходить до замовника одночасно з виникненням у нього права власності.

У разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару за кожний день затримки. У разі порушення Постачальником зобов`язань по якості, в тому числі поставки товару нижчого ґатунку, Постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок Платника штраф у розмірі 10% від вартості такого товару. Заміна товару неналежної якості здійснюється Постачальником за власний рахунок.(п.п.6.1, 6.2 Договору).

Вказаним договором сторони передбачили, що у разі не одержання платником відповідних рахунків (на попередню оплату та на остаточний розрахунок) у порядку відповідно до умов пункту 2.2 цього Договору, платник не несе жодної відповідальності за не оплату чи несвоєчасну оплату поставленого товару. Постачальник зобов`язаний у разі не здійснення ним поставки товару з будь-яких причин повернути отриманий ним відповідно до умов цього Договору авансовий платіж не пізніше, ніж протягом 5-ти банківських днів з моменту, коли мала бути здійснена поставка.(п.п. 6.7, 6.8 Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту здійснення постачальником його акцепту і діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.(п.10.1 Договору).

Сторони підтверджують, що вони усвідомлюють усі ризики, пов`язані з виконанням умов цього договору, який укладається в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та продовженого Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022. Відповідно до умов статті 634 ЦК України цей Договір є договором приєднання і може бути укладений лише шляхом приєднання замовника та постачальника до всіх умов Договору в цілому. Доказом повного та беззаперечного прийняття замовником усіх умов цього Договору (акцептом) є факт направлення ним на адресу постачальника заявки, визначеної пунктом 1.1 Договору. Доказом повного та беззаперечного прийняття постачальником всіх умов цього Договору (акцептом) є факт направлення ним на адресу замовника письмового повідомлення про прийняття заявки (рахунку на попередню оплату), визначених пунктом 1.1 Договору.(п.п.11.1, 11.2 Договору).

Згідно п.п.11.3, 11.4 Договору передбачено, що Постачальник не вправі змінювати умови договору, а лише може до них приєднатися. Замовник має право вносити зміни до Договору за погодженням з платником. Зміни (доповнення, уточнення) набувають чинності для сторін з дня, наступного за днем їх оприлюднення (публікації) на вказаному веб-сайті: http://uz.gov.ua. Платник має право вносити зміни до цього Договору за погодженням із замовником. Зміни (доповнення, уточнення) набувають чинності для сторін з дня, наступного за днем їх оприлюднення (публікації) на вказаному веб-сайті: http://uz.gov.ua.

Матеріалами справи стверджено, що на виконання Договору 04.04.2022 Хмельницькою ОВА на адресу Товариства направлено заявку на закупівлю продовольчих товарів, а саме: макаронні вироби (Туреччина) у кількості 841 500 кг.(т.1, арк.справи 17).

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Українська залізниця» відповідно до платіжного доручення №893 від 08.04.2022 перерахувало на рахунок Товариства 14010975,00 грн із зазначенням в призначенні платежу: «попередня оплата по договору на постач.продов.товарів тривал.зберігання згідно рахунку №30 від 04.04.22р.».(т.1, арк.справи 18, 20).

Матеріалами справи, а саме реєстром видаткових накладних та товарно-транспортних накладних стверджується, що за період 03.05.2022 13.06.2022 Товариством поставлено замовнику товару на загальну суму 21 237 408,00 грн, а саме: 03.05.2022 на 5827500,00 грн, 18.05.2022 на 988788,00 грн, 25.05.2022 на 1147740,00 грн, 26.05.2022 на 1147740,00 грн, 27.05.2022 на 1086135,00 грн, 30.05.2022 на 1147740,00 грн, 31.05.2022 на 1147740,00 грн, 07.06.2022 на 1132200,00 грн, 08.06.2022 на 3116325,00 грн, 10.06.2022 на 1165500,00 грн, 13.06.2022 на 3330000,00 грн.(т.1, арк.справи 22).

Учасники справи не заперечують, що 14.06.2022 листом №02/349 замовник повідомив постачальнику про зменшення об`ємів фінансування Хмельницької області шляхом надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам відповідно до постанови КМУ від 03.05.2022 №528 та запропонував надати накладні за фактично поставлений товар станом на 14.06.2022 на загальну суму 21237408,00 грн для проведення остаточного розрахунку.(т.1, арк.справи 23).

За наслідками розгляду листа, 15.06.2022 замовник та постачальник склали та підписали Акт приймання-передачі товару на загальну суму 21237408,00 грн.(т.1, арк.справи 24).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рахунку №122 від 15.06.2022 згідно платіжного доручення №21518 від 27.07.2022 АТ «Українська залізниця» перерахувало Товариству 7226433,00 грн в якості оплати за договором постачання продовольчих товарів.(т.1, арк.справи 19, 21).

Пропозиція сплатити 1697470,36 грн пені через неналежне виконання зобов`язань з поставки товару 29.09.2022, яка вбачається з претензії Хмельницької ОВА №04/553 залишена Товариством без задоволення з поясненням затримки у поставці товару форс-мажорними обставинами за відсутності вини постачальника (лист №10/10/22-01 від 10.10.2022).(т.1, арк. справи 28-29, 30, 98, 100-101).

Матеріали справи містять акт від 17.10.2022 №07-08/9 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління розвитку агропромислового комплексу та земельних від-носин Хмельницької ОВА за період з 24.02.2022 по 30.06.2022, проведеної Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області. Перевіряючими особами на підставі п.6.1 Договору було здіснено розрахунок пені, сума якої на думку Держаудитслужби складає 169747036 грн та направлено претензію Товариству та лист на адресу АТ «Укрзалізниця» для вжитті заходів щодо стягнення нарахованої пені.(т.1, арк.справи 26-27, 30-31, 40-42 ).

Хмельницькою обласною прокуратурою, відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», направлено на адресу Хмельницької ОВА лист №15/2-955 вих.22 від 08.11.2022 із вимогою повідомити про вжиті заходи щодо стягнення сум пені за прострочення поставки товару постачальником.

Враховуючи бездіяльність Хмельницької ОВА щодо вжиття заходів досудового захисту інтересів держави та усунення виявлених порушень, Прокурор звернувся із даним позовом до суду про стягнення з Товариства на користь Хмельницької ОВА 1697470,36 грн пені, 655294,08 грн інфляційних втрат та 42 328,80 грн -3% річних.

Як зазначалось вище, рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 позов Прокурора задоволено частково.(т.1, арк.справи 215-219).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга Прокурора безпідставна та не підлягає задоволенню, в той же час скарга Товариства є частково обґрунтована, а тому підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом даної спору є стягнення пені, інфляційних втрат та річних за договором поставки.

Переглядаючи оспорюване рішення, колегія суддів не вбачає впливу на дотримання принципу рівності сторін через участь Прокурора у даній справі з огляду на наступне.

Колегія суддів зауважує, що за наслідками розгляду справи №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 вирішила виключну правову проблема щодо таких питань: 1) чи повинен прокурор доводити бездіяльність компетентного органу або ж достатньо простого посилання на таку бездіяльність у позові при обґрунтуванні підстав для представництва; 2) якими доказами прокурор має доводити бездіяльність компетентного органу; 3) чи зобов`язаний прокурор перед зверненням до суду з`ясовувати причини бездіяльності такого органу або ж достатньо доведення самого факту бездіяльності без зазначення і доведення суду її причин.

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійнює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке не законно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскар-ження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Матеріалами справи стверджено, що Прокурор 08.11.2022 звертався до Хмельницької ОВА з повідомленням про порушення інтересів та просив поінформувати про вжиті заходи або такі, що плануються вживатися щодо стягнення пені за прострочення поставки товару постачальником. (т.1, арк.справи 32).

Враховуючи бездіяльність Хмельницької ОВА щодо звернення до суду за захистом свого порушеного права, Прокурор у лютому 2023 року звернувся із даними позовом до суду.

При зверненні до суду, Прокурором було визначено позивачем Хмельницьку ОВА, з чим не погоджується Відповідач (Апелянт 2). Перевіряючи правильність суб`єктного складу, колегія суддів бере до уваги наступне.

Статтею 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

В умовах воєнного стану у зв`язку з утворенням Хмельницької ОВА, згідно указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», ст.4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», до останньої перейшли повноваження обласної державної адміністрації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ОВА є тимчасовими державними органами, які утворюються на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дій Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян.

Відповідно до п.1 постанови КМУ №185 від 02.03.2022 «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» військові адміністрації є замовниками за тристоронніми договорами щодо здійснення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави (на придбання необхідних продовольчих та медичних товарів).

За умовами Договору на постачання продовольчих товарів Хмельницька ОВА є його стороною-замовником, до прав та повноважень якої належить: прийняття товару, перевірка відповідності його асортименту, кількості, якості прийнятого товару, а також строків його прийняття, ініціювання вирішення спорів за договором у судовому порядку (п.п. 1.1, 6.5, 9.3 договору).

Оскільки замовником товару, який в порушення умов укладеного Договору поставки не було вчасно поставлено саме Хмельницькій ОВА, то остання є органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах. Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява подана Прокурором до суду в інтересах держави в особі Хмельницької ОВА є правомірною.

Переглядаючи оскаржуване рішення по суті, колегія суддів виходить з того, що Хмель-ницькою ОВА-замовником, АТ «Укрзалізниця»-платником та ТзОВ «Вінсайд лайт»-постачаль-ником було укладено трьохсторонній Договір поставки товару.

За положеннями ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладені тристоронні договори є договорами поставки, до яких підлягає застосуванню положення цивільно-правового інституту виконання обов`язку боржника третьою особою.(ч.1 ст.528 ЦК України).

З наданих пояснень представників справи в судовому засіданні 07.09.2023 вбачається, що Договір був укладений 04.04.2022 шляхом надсилання заявки Хмельницькою ОВА та в подальшому не заперечувався кимось із сторін, не був скасований чи визнаний недійсним.

За умовами п.6.1 Договору, на який звертає увагу Відповідач, у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.

За твердженнями Відповідача, оскільки предметом спору у даній справі є вимога про стягнення пені за порушення терміну поставки на рахунок платника, то саме у платника (АТ «Укрзалізниця») виникає як право на отримання штрафних санкцій у разі порушення умов Договору, так і право на звернення з позовом до господарського суду за захистом своїх законних інтересів.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом Відповідача, оскільки в силу Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затверджених постановою КМУ від 03.05.2022 №528 «Деякі питання фінансування закупівлі товарів тривалого зберігання в умовах воєнного стану» головним розпорядником субвенції визначено Міністерство інфраструктури України.

Положеннями п.п. 3-5 цього Порядку передбачено, що використання субвенції здійсню-ється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими є обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами АТ «Укрзалізниця». Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок АТ «Укрзалізниця», відкритий в державному банку. Кошти, використані АТ «Укрзалізниця» для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів у сумі такого платежу.

При цьому, відповідно до ст.618 ЦК України інша особа, яка виконує за боржника його зобов`язання або окремі обов`язки, не замінює боржника і не стає додатковим боржником. Зобов`язаною особою перед кредитором залишається первісний боржник.

Враховуючи, що АТ «Укрзалізниця» не надавала власні кошти, а була лише фактичним платником грошових коштів, які виділялися державою для ОВА у вигляді субвенцій, тому на переконання апеляційного суду, п.6.1 Договору передбачав сплату пені саме на рахунок Платника, а не на його користь.

Як вбачається з матеріалів справи, Хмельницька ОВА зробила замовлення на 841 500 кг макаронних виробів на загальну суму 46 703 250,00 грн. На виконання п.2.2.1 Договору, згідно платіжного доручення №893 від 08.04.2022 на рахунок Постачальника перераховано 30% попередньої оплати в сумі 14010975,00 грн. Фактична поставка товару відбувалася з 03.05.2022 по 13.06.2022 на загальну суму 21 237 408,00 грн.

В подальшому, у зв`язку зі зменшенням об`ємів фінансування та зменшенням кількості формування продовольчих наборів для забезпечення продуктами харчування населення територіальних громад в регіонах, на територіях яких тривають активні бойові дії замовник листом №02/349 від 14.06.2022 повідомив постачальника про неможливливість забезпечити виконання умов Договору, а саме оплату в повному обсязі за поставлений товар, відповідно до рахунку №30 від 01.04.2022 та просив надати накладні за фактично поставлений замовнику товар станом на 14.06.2022 в кількості 382656 кг на суму 21237408,00 грн для проведення остаточного розрахунку.

Колегія суддів відхиляє доводи Прокурора, що згідно Акту ревізії від 17.10.2022 ціною договору є ціна заявки, а отже є основною сумою для нарахування штрафних санкцій, адже Акт ревізії не є документом, що носить обов`язковий характер.

Апеляційний суд не погоджується також з висновком суду першої інстанції, що основою для нарахування штрафних санкцій є 46703250,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та те, що Замовник і Постачальник підписали Акт приймання-передачі на загальну суму 21237408,00 грн, чим підтвердили остаточний розрахунок по Договору, то саме цю суму колегія суду вважає остаточною ціною Договору.

Щодо самої суми пені, нарахованої Прокурором до стягнення за порушення строків поставки товару, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Терміном, є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.(ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.(ст.253, ч.1 ст.255 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені вище норми закону свідчать про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №927/1091/17 (номер рішення в ЄДРСР 75253515).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання п.2.2.1 Договору платник (АТ «Українська залізниця») 08.04.2022 перерахував на рахунок постачальника 14010975,00 грн, що становить 30% попередньої оплати, звідси слідує, що поставка товару мала відбутись протягом двох календарних днів (9, 10 квітня субота, неділя), тобто до 11.04.2022, про що зазначено у позові, відтак прострочення поставки товару слід рахувати з наступного дня, тобто з 12.04.2022.

Беручи до уваги усталену практику щодо виключення дати проплати з обрахунку суми пені та враховуючи, що фактичною ціною Договору є погоджена сторонами 15.06.2022 сума поставки, яка відбулась 21237408,00 грн колегія суддів здійснила розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків поставки товару в системі «Законодавство», вважає такою, що підлягає до стягнення пеню у загальній сумі 488716,88 грн згідно наступного розрахунку:

- із суми боргу 21237408,00 грн за період з 12.04.2022 по 02.05.2022 244375,65 грн пені;

- із суми боргу 15409908,00 грн за період з 04.05.2022 по 17.05.2022 118212,99 грн пені;

- із суми боргу 14421120,00 грн за період з 19.05.2022 по 24.05.2022 47411,90 грн пені;

- із суми боргу 11039505,00 грн за період з 28.05.2022 по 29.05.2022 12098,09 грн пені;

- із суми боргу 8744025,00 грн за період з 01.06.2022 по 06.06.2022 57494,96 грн пені;

- із суми боргу 3330000,00 грн за період з 11.06.2022 по 12.06.2022 9123,29 грн пені.

Крім того, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідачем належним чином не спростовано обставини порушення договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару, що могли б бути підставою для зменшення пені, з огляду на таке.

Згідно зі ст.233 ГПК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських від-носин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За рішенням суду розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.(ч.3 ст.551 ЦК України).

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами ст.86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Отже, Верховний Суд в постанові від 23.02.2023 у справі №905/1677/16 констатував, що застосоване у ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України словосполучення «суд має право» та «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що господарський суд вправі і без заяви сторони застосувати своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України.

Тому, розглядаючи можливість зменшення розміру пені апеляційний суд виходить з того, що даний випадок є винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу:

1) ступінь виконання зобов`язання боржником 15.06.2022 замовник отримав товар від-повідно до узгоджених умов Договору, що підтверджується Актом приймання-передачі та видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками сторін. На момент звернення Прокурора до господарського суду макаронні вироби були передані Хмельницької ОВА, тобто зобов`язання виконане в повному обсязі;

2) причини неналежного виконання зобов`язання існування форс-мажорних обставин як на момент укладення Договору, так й виникнення похідних обставин непереробної сили у період виконання обов`язків, виникнення перешкод у закупівлі товару на території Туреччини;

3) тривалість прострочення виконання незначна тривалість прострочення;

4) поведінку боржника та поведінку кредитора, які були обізнані про виникнення обставин непереборної сили;

5) відсутності негативних наслідків порушення зобов`язання.

З урахуванням ступеню виконання зобов`язання, зазначених вище обставин в їх сукупності та сталої практики Верховного Суду зі стягнення пені колегія суддів дійшла висновку про виключність обставин даної справи, що надає підстави для зменшення суми пені на 50% та відповідатиме оптимальному балансу інтересів сторін. З огляду на це, апеляційний суд зменшує розмір пені, яка підлягає до стягнення за сплаченими видатковими накладними з 488 716,88 грн до 244 358,44 грн.

Тому, в частині стягнення 1 453 111,92 грн пені в задоволенні позову належить відмовити.

Переглядаючи оскаржуване рішення колегія суддів вважає правильною відмову суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

В апеляційній скарзі Прокурора зазначено про безпідставність висновків господарського суду щодо відсутності підстав для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України при вирішенні спорів, пов`язаних із виконанням договорів поставки продукції. Свою позицію Прокурор обґрунтовує посиланням на те, що грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплатити кошти кореспондує обов`язок боржника такої сплати. Відтак, Прокурор вважає, що правовідносини, в яких у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно до нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Поруч з цим, за змістом ст.625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3% річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Відтак, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення саме грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Аналогічні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241 цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591 цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс 19) та від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс,19).

За змістом ст.ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплатити кошти кореспондує обов`язок боржника такої сплати. Дане узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провад-ження №14-1 бцс 18).

Натомість, правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, a тому відповідно до нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч.2 ст.625 цього Кодексу.

Як слідує із укладеного між сторонами Договору від 04.04.2022 (п.п. 1.1 Договору) Відпо-відач як постачальник зобов`язувався поставити замовнику (Хмельницькій ОВА) продовольчі товари тривалого зберігання, перелік, кількість, ціни, умови оплати та поставки яких зазначаються замовником у заявках а замовник зобов`язався прийняти вказаний товар, а платник своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах Договору.

Відтак, Відповідач як постачальник за договором, не несе відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, оскільки грошових зобов`язань за договором не мав.

При цьому у ТзОВ «Вінсайд Лайт» у спірних правовідносинах також не виникло зобов-язання із повернення суми авансу, тобто грошового зобов`язання, тобто грошового зобов`язання, оскільки обсяг товару, обумовлений договором, Відповідачем був поставлений, про що сторони підписали акт приймання-передачі (від 15.06.2022) товару на загальну суму 21237408,00 грн, за відсутності зауважень з боку замовника щодо якості, кількості чи некомплектності товару.

Із врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для нарахування та стягнення з Відповідача сум інфляційних втрат та 3% річних в порядку вимог ч.2 ст.625ЦК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для відмови у задоволенні апеляційної скарги Прокурора, часткового задоволення апеляційної скарги ТзОВ «Вінсайд Лайт», що зумовлює часткове скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції установленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Часткове задоволення апеляційної скарги ТзОВ «Вінсайд Лайт» зумовлює перерозподіл витрат зі сплати судового збору відповідно до ст.129 ГПК України. Так, з ТзОВ «Вінсайд Лайт» на користь Хмельницької обласної прокуратури належить стягнути 7330,75 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви. Натомість, з Хмельницької обласної прокуратури на користь ТзОВ «Вінсайд Лайт» необхідно стягнути 18837,75 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.34,86,129,232,233,240,275,277,282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 у справі №924/215/23 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсайд Лайт» на рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 у справі №924/215/23 задоволити частково.

3. Рішення господарського суду Хмельницької області від 18.05.2023 у справі №924/215/23 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсайд Лайт» (58018, м.Чернівці, пров.Складський, буд.11-Б, ) на користь Хмельницької обласної військової адміністрації (29005, м.Хмельницький, Майдан Незалежності, 2, ) 244358,44 грн пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсайд Лайт» (58018, м.Чернівці, пров.Складський, буд.11-Б, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (, р/р UА0002814, Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172) 7330,75 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

4. Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури (, р/р UА0002814, Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсайд Лайт» (58018, м.Чернівці, пров. Складський, буд.11-Б, ) 18837,75 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити місцевому господарському суду видачу відповідних наказів.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

7. Справу №924/215/23 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.