номер провадження справи 4/118/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 Справа № 908/1518/23

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД-БІЗ», (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 23), представник позивача адвокат Леус Ганна Олексіївна, ( АДРЕСА_1 )

до відповідача Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ», (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15)

про стягнення 2 396 702,66 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача Безрукова С.О., на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1129521 від 20.06.2023;

від відповідача не з`явився;

05.05.2023 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № б/н, сформована в системі 05.05.2023, (вх. № 1649/08-07/23 від 05.05.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД-БІЗ», м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ», м. Запоріжжя про стягнення 2 396 702,66 грн. заборгованості за договором поставки № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017, в тому числі 2 202 621,09 грн. основного боргу за поставлений товар, 36 540,23 грн. 3 % річних та 157 541,34 грн. інфляційних втрат.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2023 справу № 908/1518/23 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.05.2023 після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1518/23 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 4/118/23, підготовче засідання призначено на 30.06.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.06.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/1518/23 до 29.08.2023, підготовче засідання відкладалося на 26.07.2023. Цією ж ухвалою суду Публічному акціонерному товариству «МОТОР СІЧ», м. Запоріжжя продовжений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 10.07.2023 включно.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.07.2023 закрито підготовче провадження у справі № 908/1518/23, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 30.08.2023.

В судове засідання 30.08.2023 з`явився представник позивача, здійснювалася фіксація судового процесу програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Відповідач в судове засідання 30.08.2023 не з`явився, про поважність причин неявки суд завчасно не повідомив.

Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі № 908/1518/23 відповідач повідомлявся належним чином шляхом отримання відповідних процесуальних документів у справі на офіційну адресу електронної пошти.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/1518/23 та подальший розгляд справи.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень» http://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Також судом враховано, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 30.08.2023 за відсутністю відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 30.08.2023 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та обґрунтовані посиланням на приписи ст., ст. 15, 525, 526, 530, 599, 625, 629, 712 ЦК України, ст., ст. 173, 193, 202, 265 ГК України. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 23.01.20217 між позивачем та відповідачем укладено договір на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017, за умовами якого позивач зобов`язався поставити і передати у власність відповідача товар автомобільні запасні частини, мастила, інші комплектуючі для транспортних засобів, а відповідач зобов`язався прийняти товар та своєчасно здійснювати оплату його вартості на мовах договору. Додатковими угодами до договору на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 строк його дії неодноразово пролонгував ся та остаточно визначено до 31.12.2022. На виконання умов договору протягом 2020 2022 років позивачем здійснено поставку відповідачу обумовленого договором товару на загальну суму 2 202 621,09 грн., що підтверджується належними чином оформленими між сторонами видатковими та товарно-транспортними накладними за спірний період. Відповідачем оплата отриманого товару у визначені договором строки та розмірі не здійснена. Таким чином, через порушення відповідачем умов договору на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017, а також положень чинного законодавства в частині своєчасного і повного розрахунку за отриманий товар у відповідача утворилася заборгованості (основний борг) в розмірі 2 202 621,09 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару, позивачем на підставі положень ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу втрати від інфляції в сумі 157 541,34 грн. та 3 % річних в розмірі 36 540,23 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь 2 202 621,09 грн. основного боргу за поставлений товар, 36 540,23 грн. 3 % річних та 157 541,34 грн. інфляційних втрат. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Письмового відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки відповідач суду не надав.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із не поданням відповідачем відзиву на позовну заяву відповідь на відзив на позовну заяву від позивача не надходила.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ

23.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД-БІЗ» (позивач у справі, Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «МОТОР СІЧ» (відповідач у справі, Покупець) укладено Договір на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) (далі за текстом Договір) з відповідними додатковими угодами до нього.

Відповідно до п. 1.2 Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах Договору

Предметом постачання є автомобільні запасні частини, мастила, інші комплектуючі для транспортних засобів, що надалі іменуються товар, найменування асортимент та кількість якого зазначаються в заявці Покупця, яка узгоджується між сторонами за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти. Підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару є прийняття Покупцем товару по специфікації, підписаній обома сторонами, рахунку на оплату та видаткової накладної. (п., п. 1.1, 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору найменування, асортимент, марка товару, одиниці виміру, кількість та ціна за одиницю товару вказуються у специфікація які є невід`ємними частинами Договору.

Згідно з п., п. 3.1, 3.2 Договору ціни на товар у Постачальника встановлюються у гривнях і фіксуються в специфікаціях. Ціна тари (упаковки) включена а ціну товару. Підсумкова сума специфікації не є обов`язковою до повної сплати, а запчастини за даною специфікацією можуть бути поставлені та сплачені за мірою необхідності Покупця.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що гранична вартість Договору складає 1 500 000,00 грн. з ПДВ у рік. У разі необхідності і при збільшені граничної вартості за даним Договором сторони складають додаткову письмову угоду.

Додатковою угодою № 3 від 10.01.2019 сторони внесли зміни до п. 3.6 Договору та встановили, що гранична вартість Договору з 01.01.2020 по 31.12.2020 складає 2 167 500,00 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 7 від 14.12.2020 сторони внесли зміни до п. 3.6 Договору та встановили, що гранична вартість Договору з 01.01.2021 по 31.12.2021 складає 2 900 000,00 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 8 від 09.04.2021 сторони внесли зміни до п. 3.6 Договору та встановили, що гранична вартість Договору з 01.01.2021 по 31.12.2021 складає 3 500 000,00 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 9 від 08.07.2021 сторони внесли зміни до п. 3.6 Договору та встановили, що гранична вартість Договору з 01.01.2021 по 31.12.2021 складає 5 250 000,00 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 10 від 01.10.2021 сторони внесли зміни до п. 3.6 Договору та встановили, що гранична вартість Договору з 01.01.2021 по 31.12.2021 складає 6 150 000,00 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 11 від 18.11.2021 сторони внесли зміни до п. 3.6 Договору та встановили, що гранична вартість Договору з 01.01.20221 по 31.12.2022 складає 5 000 000,00 грн. з ПДВ.

За умовами п., п. 3.4, 3.5 Договору сторони визначили, що оплата товару Покупцем здійснюється на умовах відстрочки платежу 20 днів з моменту поставки. Оплата проводиться в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Постачальника.

Відповідно до п., п. 4.1-4.3 Договору сторони визначили, що умови постачання доставка запчастин за рахунок Постачальника у термін від 1 до 14 календарних днів (в залежності від наявності запчастин на складі Постачальника) згідно специфікації. Доставка товару здійснюється Постачальником за адресою Покупця: м. Запоріжжя, Донецьке шосе, 2б. Постачання продукції здійснюється партіями. На кожну партію товару, що постачається, Постачальник разом із товаром надає Покупцеві рахунок, специфікацію та видаткову накладну, в яких вказуються найменування, асортимент, кількість і ціна товару, товарно-транспортну накладну, гарантійні документи заводу виробника. Постачала товару здійснюється на умовах EXW (відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс 2010). Умови поставки можуть бути змінені за письмовою домовленістю сторін.

Моментом поставки вважається момент підписання уповноваженим представником Покупця видаткової накладної на товар. Зобов`язання Постачальника по поставці товару вважається виконаним з моменту передачі товару Покупцю за видатковою накладною на товар. Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі товару за видатковою накладною на товар. (п., п. 4.4 4.6 Договору)

Договір, згідно з п. 7.1, вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріпляється печаткою сторін.

Згідно з п. 7.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 11 від 18.11.2021 термін дії Договору починається з дати підписання і закінчується 31.12.2022, але до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Даний Договір може бути пролонгований на наступний рік за домовленістю обох сторін за допомогою додаткової письмової угоди.

Закінчення терміну Договору не звільняє сторону від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. (п. 7.3 Договору)

Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним Договору суду не надано.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору сторонами складені і підписані наступні Специфікації на поставку товару, якими узгоджено, зокрема, назву товару, одиниці виміру, кількість товару, строк гарантії, рік випуску та суму поставки кожної окремої партії товару:

- № 19/2022 від 05.09.2022 на суму 91 684,52 грн. з ПДВ;

- № 20/2022 від 06.09.2022 на суму 98 299,06 грн. з ПДВ;

- № 21/2022 від 09.09.2022 на суму 90 266,24 грн. з ПДВ;

- № 18/2022 б/д на суму 44 763,40 грн. з ПДВ;

- № 23/2022 від 10.10.2022 на суму 93 275,00 грн. з ПДВ;

- № 26/2022 від 26.10.2022 на суму 90 043,16 грн. з ПДВ;

- № 29/2022 від 03.11.2022 на суму 73 030,94 грн. з ПДВ.

Відповідно до пояснень представника позивача, наданих суду в ході вирішення спору, специфікації на інші суми поставок за спірний період сторонами не укладалися, проте згідно з умовами 3.2 Договору підсумкова сума специфікацій не є обов`язковою до повної сплати, а запчастини за специфікацією можуть бути поставлені та сплачені за мірою необхідності Покупця.

Як вбачається з досліджених судом письмових доказів та не заперечується сторонами у справі, позивач на виконання умов Договору на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 поставив відповідачу у період з травня 20201 року по грудень 2022 року товар на загальну суму 2 202 621,09 грн. з ПДВ, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями видаткових, зокрема:

- № ГБ-0000164 від 20.05.2020 на суму 7 442,40 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000257 від 12.08.2020 на суму 91138,08 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000406 від 15.11.2021 на суму 285,58 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000408 від 15.11.2021 на суму 41 667,70 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000409 від 15.11.2021 на суму 17 444,57 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000420 від 19.11.2021 на суму 7 058,62 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000039 від 12.05.2022 на суму 91 904,60 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000059 від 05.09.2022 на суму 91 684,52 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000060 від 05.09.2022 на суму 98 299,06 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000066 від 09.09.2022 на суму 90 266,24 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000068 від 12.09.2022 на суму 44 763,40 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000070 від 20.09.2022 на суму 67 473,00 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000075 від 10.10.2022 на суму 25 802,00 грн. ЗПДВ;

- № ГБ-0000076 від 10.10.2022 на суму 44 220,00 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000078 від 10.10.2022 на суму 29 458,05 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000079 від 10.10.2022 на суму 34 906,14 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000083 від 26.10.2022 на суму 62 387,50 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000084 від 26.10.2022 на суму 27 655,66 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000085 від 26.10.2022 на суму 18 600,00 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000086 від 26.10.2022 на суму 25 413,42 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000087 від 26.10.2022 на суму 43 499,42 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000088 від 03.11.2022 на суму 83 950,40 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000089 від 03.11.2022 на суму 73 030,94 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000090 від 03.11.2022 на суму 31 444,00 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000091 від 03.11.2022 на суму 40 500,00 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000093 від 09.11.2022 на суму 51 520,83 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000094 від 09.11.2022 на суму 93 812,84 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000095 від 09.11.2022 на суму 52 128,84 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000096 від 09.11.2022 на суму 52 596,17 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000097 від 09.11.2022 на суму 70 084,09 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000098 від 10.11.2022 на суму 81 485,14 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000101 від 21.11.2022 на суму 29 048,87 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000103 від 21.11.2022 на суму 73 136,00 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000105 від 21.11.2022 на суму 82 398,00 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000108 від 24.11.2022 на суму 86 209,14 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000109 від 24.11.2022 на суму 73 664,87 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000110 від 24.11.2022 на суму 63 050,64 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000111 від 24.11.2022 на суму 32 325,45 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000112 від 24.11.2022 на суму 83 780,60 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000113 від 24.11.2022 на суму 81 384,31 грн. з ПДВ;

- № ГБ-0000116 від 09.12.2022 на суму 5 700,00 грн. з ПДВ.

Вказані вище видаткові накладні на загальну суму 2 202 621,09 грн. з ПДВ підписані уповноваженими особами з боку Постачальника і Покупця без зауважень та заперечень щодо кількості та якості, підписи сторін скріплені печатками юридичних осіб.

Отже, факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 2 202 621,09 грн. з ПДВ згідно умов Договору на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 у спірний період доведений вище наведеними видатковими накладними, які узгоджені сторонами та підтверджують факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи уповноважених представників позивача та відповідача на цих видаткових накладних.

Також з матеріалів справи вбачається, що факт поставки товару за умовами Договору на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 на загальну суму 2 202 621,09 грн. з ПДВ підтверджується товарно-транспортними накладними за період з травня 2022 року по грудень 2022 року: № ГБ-000003 від 20.05.2020, № ГБ-0000257 від 12.08.2020, № ГБ-000011151 від 15.11.2021, № ГБ-000423 від 15.11.2021, № ГБ-0011191 від 19.11.2021, № ГБ-0000039 від 12.05.2022, № ГБ-00009051 від 05.09.2022, № ГБ-00009091 від 09.09.2022, № ГБ-00009121 від 12.09.2022, № ГБ-000009201 від 20.09.2022, № ГБ-00010101 від 10.10.2022, № ГБ-00010261 від 26.10.2022, № ГБ-00011031 від 03.11.2022, № ГБ-00011091 від 09.11.2022, № ГБ-000110923 від 09.11.2022, № ГБ-000110933 від 09.11.2022, № ГБ-00011101 від 10.11.2022, № ГБ-00011211 від 21.11.2022, № ГБ-00011242 від 24.11.2022, № ГБ-00011243 від 24.11.2022, № ГБ-00011241 від 24.11.2022, № ГБ-0000116 від 09.12.2022.

Позивач, крім того, виписував відповідачу рахунки-фактури для оплати кожної окремо поставленої партії товару за спірний період, копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання згідно умов Договору виконав у повному обсязі та належним чином.

Невиконання з боку відповідача своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару за Договором на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 на загальну суму 2 202 621,09 грн. стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Зі змісту п. 3.4 Договору вбачається, що сторонами чітко визначений строк оплати отриманого товару, а саме оплата товару Покупцем здійснюється на умовах відстрочки платежу 20 днів з моменту поставки.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата отриманого товару у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена.

Станом на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі заборгованість відповідача за отриманий товар за Договором на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 становить 2 202 621,09 грн.

Відповідачем факт порушення взятих на себе зобов`язань за умовами Договору в частині своєчасної і повної оплати за отриманий товар належними і допустимими доказами, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, не спростований.

Також судом приймається до уваги наявний в матеріалах справи Акт звірки взаємних розрахунків станом на 10.12.2022, скріплений підписами уповноважених осіб та печатками сторін, в якому відображено, що Публічне акціонерне товариство «МОТОР СІЧ» станом на 09.12.2022 визнає заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД-БІЗ» за Договором на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 в розмірі 2 254 749,22 грн. (Належним чином посвідчена копія вказаного Акту звірки взаємних розрахунків залучена до матеріалів справи).

З вказаного Акту звірки взаємних розрахунків станом на 10.12.2022 вбачається, що окрім видаткових накладних, стягнення заборгованості за якими є предметом спору у даній справі, до Акту входять також видаткові накладні № ГБ-0000001 від 02.01.2020 на суму 16 370,70 грн. і № ГБ-0000002 від 02.01.2020 на суму 35 757,43 грн., які не є предметом розгляду у справі № 908/1518/23

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та, в окремих випадках, рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач в порушення вимог ст. 692 ЦК України не виконав умови Договору на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 в частині своєчасного і повного розрахунку за отриманий товар, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу перед позивачем в сумі 2 202 621,09 грн.

За змістом положень статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено й у статтях 525, 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений ним товар станом на час прийняття рішення в повному обсязі не погашена, суд вважає доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача основний боргу в розмірі 2 202 621,09 грн.

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 36 540,23 грн. 3 % річних та 157 541,34 грн. інфляційних втрат.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться, зокрема зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем розрахунків по Договору на поставку запчастин № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017, вимоги про стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку вбачається, що позивачем заявлені до стягнення 36 540,23 грн. 3 % річних, які розраховані за загальний період з 10.06.2020 по 14.04.2023 по кожній поставці окремо з урахуванням положень п. 3.4 Договору

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 3 % річних та встановлено, що даний розрахунок позивачем виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 36 540,23 грн. заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Що стосується інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

З наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку вбачається, що позивачем заявлені до стягнення інфляційні втрати в розмірі 157 541,34 грн., які розраховані за загальний період липень 2020 року березень 2023 включно року окремо по кожній поставці.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 157 541,34 грн. інфляційних втрат заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Відповідачем контррозрахунку 3 % річних та інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення, суду не надано.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2 396 702,66 грн. заборгованості за Договором поставки № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017, в тому числі 2 202 621,09 грн. основного боргу за поставлений товар, 36 540,23 грн. 3 % річних та 157 541,34 грн. інфляційних втрат, обґрунтованими, доведеними, законними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД-БІЗ», м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ», м. Запоріжжя про стягнення 2 396 702,66 грн. заборгованості за договором поставки № 2878/17-Д (ТПУ) від 23.01.2017 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «МОТОР СІЧ», (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ідентифікаційний код юридичної особи 14307794) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД-БІЗ», (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 23, ідентифікаційний код юридичної особи 40293780) 2 202 621 (два мільйони двісті дві тисячі шістсот двадцять одну) грн. 09 коп. основного боргу, 157 541 (сто п`ятдесят сім тисяч п`ятсот сорок одну) грн. 34 коп. інфляційних втрат, 36 540 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок) грн. 23 коп. 3 % річних та 35 950 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 55 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 06» вересня 2023 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.