ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2023 р. Справа №914/1661/20

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуюча), Малех І.Б., Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Гілевич С.Р.

з участю: ОСОБА_1 , представники: ТДВ "Львівбудкомплектація" адвокат Станько Т.Р., ОСОБА_2 адвокат Демідонт Б.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Львівбудкомплектація"

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 22 вересня 2020 року відкрив провадження у справі №914/1661/20 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація»; ввів процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначив розпорядника майна боржника.

Відповідно до ухвали суду від 17 грудня 2020 року розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Зубачика В.Р.

13.01.2021 і 03.03.2021 до Господарського суду Львівської області (як другому адресату для відома) у справі №914/1661/20 надійшли заяви ОСОБА_1 , адресовані розпоряднику майна ТДВ «Львівбудкомплектація» арбітражному керуючому Зубачику В.Р., в якій просила розпорядника майна окремо повідомити Господарський суд Львівської області про вимоги забезпеченого кредитора до ТДВ «Львівбудкомплектація», як майнового поручителя у розмірі у розмірі 8 676 606, 53 грн (з яких: 5 671 898,75 грн сума позики; 1 134 379,75 грн штраф; 1 361 255,70 грн інфляційні втрати; 509 072,33 грн 3% річних), що виникли на підставі іпотечного договору від 16.06.2016, укладеного між ОСОБА_1 , як іпотекодержателем та ТДВ «Львівбудкомплектація», як іпотекодавцем. а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом іпотеки.

Ухвалою від 02 березня 2021 року суд прийняв заяву ОСОБА_1 та призначив до розгляду у судовому засіданні.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20:

- відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вимоги забезпеченого кредитора та внесення до реєстру відомості про майно ТзДВ «Львівбудкомплектація», котре є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016 р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А., зареєстрованого в реєстрі за № 5158;

- припинив обтяження іпотеку нерухомого майна Товариства з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація» (ідентифікаційний код 13806704) та заборону його відчуження, котре є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016 р., що укладений між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та Товариством з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація» (іпотекодавець), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О. А, зареєстрований в реєстрі за № 5158, а саме: земельна ділянка, кадастровий №:03:000:0031, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі загальною площею 3095 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються із: виробничо-лабораторний комплекс, А-2 загальною площею 400,7 кв. м.; вага, Б-1 загальною площею 74,3 кв. м.; склад допоміжних матеріалів, В-1 загальною площею 1980,6 кв. м.; склад-навіс, Г-1 загальною площею 639,4 кв.м.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не надала належних доказів, які б свідчили про надання позичальнику коштів, що визначені у п. 2.2 договору позики та на підтвердження виконання нею п. 4.4. та п. 4.5. договору позики від 07.06.2016.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що зобов`язання боржника як майнового поручителя за договором іпотеки від 16.06.2016 припинені на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Зазначив, що ОСОБА_1 не є забезпеченим кредитором ТДВ "Львівбудкомплектація", а відомості про майно боржника, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016 не підлягають внесенню окремо до реєстру вимог кредиторів ТДВ "Львівбудкомплектація", оскільки зобов`язання ТДВ "Львівбудкомплектація" за іпотечним договором від 16.06.2016 припинені на підставах, встановлених договором та законом.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у припиненні обтяження - іпотеки нерухомого майна Товариства з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація» (ідентифікаційний код 13806704) та заборону його відчуження, котре є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016 р., що укладений між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та Товариством з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація» (іпотекодавець), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О. А, зареєстрований в реєстрі за № 5158, а саме: земельна ділянка, кадастровий №:03:000:0031, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі загальною площею 3095 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються із: виробничо-лабораторний комплекс, А-2 загальною площею 400,7 кв. м.; вага, Б-1 загальною площею 74,3 кв. м.; склад допоміжних матеріалів, В-1 загальною площею 1980,6 кв. м.; склад-навіс, Г-1 загальною площею 639,4 кв.м.

Західний апеляційний господарський суд постановою від 21 жовтня 2021 року:

- апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково;

- скасував ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 у справі №914/1661/20 про відмову у задоволенні заяви забезпеченого кредитора ОСОБА_1 і припинення іпотеки нерухомого майна;

- повернув справу №914/1661/20 до Господарського суду Львівської області для розгляду заяви кредитора ОСОБА_1 про визнання її вимог, як забезпеченого кредитора;

- судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції поклав на боржника та стягнув з Товариства з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація» на користь ОСОБА_1 2 270,00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 06 липня 2022 року касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація» задовольнив частково; скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 у справі №914/1661/20 щодо ухвали Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 в частині кредиторських вимог ОСОБА_1 та в частині стягнення судового збору з ТОВ «Львівбудкомплектація»; в решті постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 у справі №914/1661/20 залишив без змін та направив справу №914/1661/20 у скасованій частині на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Верховний Суд визнав правомірним скасування судом апеляційної інстанції ухвали Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 в частині припинення іпотеки нерухомого майна. І в цій частині ухвалу залишив без змін.

Разом з тим, Верховний Суд констатував, що апеляційним судом фактично не було переглянуто в апеляційному порядку ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 в частині кредиторських вимог ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст. 269 ГПК України. Верховний Суд вказав при новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід врахувати вище викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін та здійснити у відповідності до вимог ГПК України належний апеляційний перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 в частині кредиторських вимог ОСОБА_1 .

Західний апеляційний господарський суд постановою від 14 грудня 2022 року у справі №914/1661/20:

- вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , м.Львів, від 29.03.2021 (вх. ЗАГС №01-05/1189/21 від 06.04.2021) задоволив частково;

- ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 у справі №914/1661/20 в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про вимоги забезпеченого кредитора та внесення до реєстру відомостей про майно ТДВ Львівбудкомплектація, котре є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А., зареєстрованого в реєстрі за №5158 скасував;

- прийняв в цій частині нове рішення, яким провадження щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вимоги забезпеченого кредитора та внесення до реєстру відомостей про майно ТДВ Львівбудкомплектація, котре є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 5158 закрив.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 28 лютого 2023 року у справі №914/1661/20:

- касаційну скаргу ОСОБА_1 від 16.01.2023 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 (в частині закриття провадження щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вимоги забезпеченого кредитора та внесення змін до реєстру відомостей про майно Товариства з додатковою відповідальністю "Львівбудкомплектація") у справі № 914/1661/20 задовольнив;

- постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 (в частині закриття провадження щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вимоги забезпеченого кредитора та внесення змін до реєстру відомостей про майно Товариства з додатковою відповідальністю "Львівбудкомплектація") у справі № 914/1661/20 скасував;

- справу № 914/1661/20 у скасованій частині направив на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

У постанові від 28 лютого 2023 року колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила таке:

35. Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

36. Отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

37. Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство вимоги.

38. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом.

39. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

40. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.02.2019 у справі № 908/710/18.

41. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

42. У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

43. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимості (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України), достовірності (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) та вірогідності (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

44. Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

45. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

46. Тому, при новому розгляді суду необхідно в передбаченому законом порядку здійснити розгляд апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 у цій справі, врахувати правові висновки викладені у наведених вище постановах Верховного Суду, встановити обґрунтованість або необґрунтованість вимог ОСОБА_1 до боржника, за підтвердження обґрунтованості таких вимог встановити їх склад та розмір, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, надати належну оцінку зібраним у справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, з урахуванням зауважень викладених в цій постанові, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 21 березня 2023 року для розгляду справи №914/1661/20 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Матущак О.І., суддя Марко Р.І., суддя Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного суду від 21 березня 2023 року задоволено заяву головуючого судді Матущака О.І. від 21.03.2023 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 у справі №914/1661/20 та передано справу для здійснення автоматизованого розподілу у встановленому порядку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Гриців В.М., суддя Скрипчук О.С., суддя Марко Р.І.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Марка Р.І., 08 травня 2023 року проведено автоматизовану заміну складу суду і визначено склад колегії судів: Гриців В.М. (головуюча),Скрипчук О.С., Малех І.Б.

Західний апеляційний господарський суд (у складі колегії суддів: Гриців В.М. Малех І.Б., Скрипчук О.С.) ухвалою від 11 травня 2023 року призначив на 22 червня 2023 року о 10:00 год. розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Львівбудкомплектація".

13 червня 2023 року до Західного апеляційного господарського суду у справі №914/1661/20 головуюча суддя Гриців В.М., суддя Скрипчук О.С., суддя Марко Р.І. від ТДВ "Львівбудкомплектація" надійшла заява про відвід.

Західний апеляційний господарський суд (у складі колегії суддів: у складі колегії суддів: Орищин Г.В., Галушко Н.А., Желік М.Б.) ухвалою від 21 червня 2023 року відхилив заявлений відвід.

Ухвалою від 22 червня 2023 року суд за клопотанням представника ТДВ "Львівбудкомплектація" відклав розгляд справи №914/1661/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року - на 03 серпня 2023 року. У судовому засіданні 03 серпня 2023 року оголошено перерву на 07 вересня 2023 року.

01 вересня 2023 року до Західного апеляційного господарського суду у справі №914/1661/20головуюча суддя Гриців В.М., суддя Скрипчук О.С., суддя Марко Р.І. від Товариства з додатковою відповідальністю "Львівбудкомплектація" надійшла друга заява про відвід.

Західний апеляційний господарський суд (у складі колегії суддів Бонк Т.Б., Бойко С.М., Якімець Г.Г.) ухвалою від 05 вересня 2023 року відмовив у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Львівбудкомплектація" про відвід суддів Гриців В.М., Марка Р.І., Скрипчук О.С. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За текстом частини першої статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Ураховуючи постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 липня 2022 року у цій справі №914/1661/20 , суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2021 в частині кредиторських вимог ОСОБА_1 , як забезпеченого кредитора, до ТДВ «Львівбудкомплектація».

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у припиненні обтяження - іпотеки нерухомого майна Товариства з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація» (ідентифікаційний код 13806704) та заборону його відчуження, котре є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016 р., що укладений між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та Товариством з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація» (іпотекодавець), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О. А, зареєстрований в реєстрі за № 5158, а саме: земельна ділянка, кадастровий №:03:000:0031, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі загальною площею 3095 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються із: виробничо-лабораторний комплекс, А-2 загальною площею 400,7 кв. м.; вага, Б-1 загальною площею 74,3 кв. м.; склад допоміжних матеріалів, В-1 загальною площею 1980,6 кв. м.; склад-навіс, Г-1 загальною площею 639,4 кв.м.

Вважає зокрема, що в ухвалі про відкриття провадження у справі у справі №914/1661/20 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація», суд уже встановив безспірність вимог заставного кредитора ОСОБА_1 , оскільки сам боржник вказував, що задоволення вимог саме цього кредитора може мати наслідком неплатоспроможність боржника, а тому суд не міг припинити обтяження іпотеку без задоволення вимог заставного кредитора; законодавством не передбачено обов`язкового внесення змін до іпотечного договору у разі зменшення розміру основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою; не досліджено судових рішень, що мають значення для справи - постанову Львівського апеляційного суду від 19.08.2020 у справі №450/2533/18 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №450/2533/18-ц, у яких встановлено факт виконання ОСОБА_1 п.2.4. договору позики в частині надання грошових коштів; висновок суду про те, що ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували надання позики ОСОБА_3 , спростовуються матеріалами справи, оскільки нею долучено розписки, написані власноручно позичальником.

ТДВ «Львівбудкомплектація» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує на те, що ОСОБА_1 не надала доказів виконання нею п. 2.2.-2.4. договору позики в частині надання грошових коштів, тому за умовами договору позики вона втратила право на звернення стягнення на предмет іпотеки; між сторонами договору позики була відсутня письмова згода на зменшення загальної суми позики; між сторонами договору позики було укладено 17.06.2016 додаткову угоду, в якій вони погодили можливість зменшення суми позик. Вказані зміни стосувалися істотної умови договору - розміру основного зобов`язання, однак відповідні зміни не було внесено до договору іпотеки, що є обов`язковим в силу ст. 18 Закону України «Про іпотеку»; покликання апелянта на обставини, встановлені у постанові суду у справі №450/2533/18, не є преюдиційними, оскільки вказують лише на те, що договір іпотеки не було визнано недійсним, однак не підтверджують факт виконання зобов`язань за договором позики.

Також відзив на апеляційну скаргу подав ОСОБА_2 , якого апеляційний суд ухвалою від 03.06.2021 залучив до участі у справі №914/1661/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору як особу, яка є безпосереднім позичальником коштів, за повернення яких поручився боржник ТДВ «Львівбудкомплектація» у спосіб укладення договору іпотеки від 16.06.2016.

Вказує на те, що вимоги ОСОБА_1 не є безспірними, оскільки на розгляді Сокальського районного суду Львівської області перебуває справа №454/1620/20 щодо розміру основного боргу за договором позики; у ОСОБА_1 відсутні безспірні докази надання коштів за договором позики; зміни щодо розміру основного зобов`язання за договором позики є істотними для договору іпотеки, а тому відповідні зміни повинні були бути внесені до договору іпотеки, оскільки визначають суму регресу до основного боржника; обставини, встановлені у постанові зі справи №450/2533/18 не є преюдиційними, а тому не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від доказування факту надання позики.

28.04.2023 і 26.05.2023 від ОСОБА_2 , а 01.05.2023 і 26.05.2023 від представника адвоката Демідонта Б.О. до суду апеляційної інстанції надійшли клопотання долучити докази.

Суд апеляційної інстанції не надає оцінку наданим доказам, які стосуються спору між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розгляду скарг.

Щодо правових висновків Верховного Суду, то такі суд ураховує в силу вказівки закону, а не як доказ у справі.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав представників сторін і заінтересованої особи та вважає, що ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року на 03 серпня 2023 року у справі №914/1661/20 в частині вимог ОСОБА_1 , як забезпеченого кредитора, належить залишити без змін.

Обставини справи:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 22 вересня 2020 року відкрив провадження у справі №914/1661/20 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю «Львівбудкомплектація»; ввів процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначив розпорядника майна боржника.

Відповідно до ухвали суду від 17 грудня 2020 року розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Зубачика В.Р.

13.01.2021 до Господарського суду Львівської області (як другому адресату для відома) надійшла заява ОСОБА_1 від 05.01.2021, адресована розпоряднику майна ТДВ «Львівбудкомплектація» арбітражному керуючому Зубачику В.Р., в якій просила розпорядника майна окремо повідомити Господарський суд Львівської області про вимоги забезпеченого кредитора до ТДВ «Львівбудкомплектація», як майнового поручителя у розмірі 7 698 764,83 грн (станом на 23.07.2018), що виникли на підставі іпотечного договору від 16.06.2016, укладеного між ОСОБА_1 , як іпотекодержателем, та ТДВ «Львівбудкомплектація», як іпотекодавцем, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом іпотеки.

Розпорядник майна у звіті від 02.02.2021 повідомив суд про те, що не може визнати вимоги ОСОБА_1 , оскільки у нього відсутні дані щодо реального стану заборгованості позичальника ОСОБА_2 згідно договору позики від 07.06.20216, стороною якого боржник не є.

03.03.2021 до суду як другому адресату до відома від ОСОБА_1 надійшла заява від 01.03.2021, адресована розпоряднику майна боржника арбітражному керуючому Зубачику В.Р., в якій просила розпорядника майна окремо повідомити Господарський суд Львівської області про вимоги забезпеченого кредитора до ТДВ «Львівбудкомплектація», як майнового поручителя у розмірі 8 676 606, 53 грн (з яких: 5 671 898,75 грн сума позики; 1 134 379,75 грн штраф; 1 361 255,70 грн інфляційні втрати; 509 072,33 грн 3% річних), що виникли на підставі іпотечного договору від 16.06.2016, укладеного між ОСОБА_1 , як іпотекодержателем та ТДВ «Львівбудкомплектація», як іпотекодавцем.

До поданих суду заяв ОСОБА_1 додала, зокрема, копії: договору позики 07.06.2016; додаткової угоди №1 від 17.06.2016 до договору позики; іпотечного договору; розписок від 14.06.2018, від 18.06.2016, від 05.08.2016, від 21.11.2016, від 20.12.2016, від 23.02.2017, від 11.03.2017 ОСОБА_2 про отримання ним різних сум коштів від ОСОБА_1 за договором позики від 07.06.2016.

Так, 07.06.2016 фізична особа ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 29.11.2007; номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), надалі Позикодавець та фізична особа ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_3 , виданий 04.08.2008 відділенням в м.Долгопрудному ОУФМС Росії в Московській обл., Метищенському р-ні, код підрозділу 500-089, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ), надалі Позичальник уклали договір позики.

За умовами п.1.1. договору позики позикодавець надає позичальнику безпроцентну позику, а позичальник зобов`язується повернути суму позики у повному обсязі у строк, передбачений цим договором.

Загальна сума позики за цим договором, що підлягає переданню позичальнику, становить 12 500 000,00 грн, що на день укладання цього договору по курсу Національного банку України еквівалентно 500 000,00 доларів США (п. 2.2.).

Встановлений строк, за яким позичальник має право отримати позику, три місяці (п. 2.4. договору позики).

На підтвердження отримання грошових коштів (їх частини) за цим договором позичальник надає позикодавцю власноручно написану та підписану розписку (розписки) (п. 2.7. договору позики).

Загальна сума позики, що фактично буде надана за цим договором, підлягає поверненню позикодавцю у строк до 01.06.2017 в повному розмірі (п. 4.1. договору позики).

Відповідно до п. 5.4. договору позики, у випадку невиконання позикодавцем зобов`язання по наданню коштів позики у встановлені терміни та розміру вказані в п.п. 2.2, 2.3, 2.4 договору, позикодавець втрачає право: на штрафну санкцію вказану в п. 5.3 цього договору; на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на частку (майнові права на частку) в розмірі 50% статутного капіталу ТДВ «Львівбудкомплектація» та отримує право на стягнення на частку (майнові права на частку) в статутному капіталі ТДВ «Львівбудкомплектація» із розрахунку: сума коштів, що еквівалентно 2 000,00 доларів США наданої позики (непогашеного боргу) за 1% частки (майнових прав на частку) статутного капіталу ТДВ «Львівбудкомплектація» та повністю втрачає право на звернення стягнення предмета іпотеки.

Згідно з п. 8.2. договору позики, забезпеченням виконання зобов`язання за цим договором перед позикодавцем є:

-договір застави майнових прав на належну йому частку 50% в статутному капіталі ТДВ Львівбудкомплектація, укладений між позичальником і позикодавцем;

-договір іпотеки нерухомого майна, укладений між позикодавцем та майновим поручителем ТДВ Львівбудкомплектація.

Пунктом 10.1. договору позики передбачено, що додатки, доповнення та зміни до цього Договору є дійсними та є його невід`ємною частиною тільки в тому разі, якщо вони виконані в письмовому вигляді, погоджені та підписані Сторонами.

Одностороння зміна умов Договору та/або його розірвання не допускається (п.10.3 договору позики).

Згідно з п.10.5. договору позики внесення змін до умов цього договору можливо виключно за згодою сторін цього договору.

16.06.2016 фізична особа ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) і Товариство з додатковою відповідальністю Львівбудкомплектація (Іпотекодавець) уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А., зареєстрований в реєстрі за № 5158.

У п. 1 іпотечного договору зазначено, що 07.06.2016 між іпотекодержателем та позичальником укладено договір позики, згідно з яким іпотекодержатель надав позичальнику у позику власні грошові кошти у сумі 12 500 000,00 грн, що еквівалентно на день укладення договору позики згідно з офіційним курсом НБУ 500 000,00 доларів США. Відповідно до умов та в порядку, передбачених договором позики, позичальник зобов`язався не пізніше 01.06.2017 виконати основне зобов`язання, в т.ч. повернути повністю іпотекодержателю заборгованість в сумі 12 500 000,00 грн.

Згідно з п.2 іпотечного договору, з метою повного та своєчасного виконання договору позики від 07.06.2016 іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: земельну ділянку, кадастровий № :03:000:0031; будівлі загальною площею 3 095 кв. м, які складаються з: виробничо-лабораторного комплексу, А-2 загальною площею 400,7 кв. м.; ваги, Б-1 загальною площею 74,3 кв. м.; складу допоміжних матеріалів, В-1 загальною площею 1980,6 кв. м.; складу-навісу, Г-1 загальною площею 639,4 кв.м.

17.06.2016 фізична особа ОСОБА_1 (Позикодавець) та фізична особа ОСОБА_2 (Позичальник) уклали додаткову угоду №1 до договору позики від 07.06.2016.

Сторони домовились:

пункт 2.2. договору позики від 07.06.2016, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , викласти в новій редакції:

«Загальна сума позики за цим договором, що підлягає переданню позичальнику, становить 12 500 000,00 грн, що на день укладення цього Договору по курсу Національного банку України еквівалентно 500 000,00 доларів США. За погодженням Сторін вищезазначена загальна сума позики, може бути зменшена, але не менш як до 2 500 000,00 грн, що на день укладення цієї Додаткової угоди по курсу Національного банку України еквівалентно 100 000,00 доларів США»;

доповнити договір позики від 07.06.2016 пунктом 5.8 наступного змісту:

«Позикодавець має право зменшити загальний розмір позики, визначений п. 2.2 договору, але вона не може бути меншою ніж 2 500 000 грн, що на день укладання цієї Додаткової угоди по курсу Національного банку України еквівалентно 100 000,00 доларів США».

За змістом розписок ОСОБА_2 від 14.06.2018, від 18.06.2016, від 05.08.2016, від 21.11.2016, від 20.12.2016, від 23.02.2017, від 11.03.2017, він отримував від ОСОБА_1 різні суми коштів за договором позики від 07.06.2016. Загальна сума отриманих коштів становить еквівалент 215 900 доларів США за курсом НБУ на дату написання ОСОБА_2 розписок про отримання коштів.

Відмовляючи у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 . Господарський суд Львівської області зазначив, що ОСОБА_1 не надала належних доказів, які б свідчили про надання нею позичальнику загальну суму коштів, визначену у п. 2.2 договору позики (загальна сума позики 12 500 000,00 грн, що на день укладання цього договору по курсу Національного банку України еквівалентно 500 000,00 доларів США).

Сторони не уклали договорів про внесення змін до договору позики (щодо зменшення суми позики). Також у разі внесення змін щодо розміру основного зобов`язання, підлягають внесенню зміни до договору іпотеки, яким забезпечено основне зобов`язання. Зміни в іпотечний договір не були внесені.

Суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу Господарського суду Львівської області ухвалою від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вимоги забезпеченого кредитора та внесення до реєстру відомості про майно ТДВ «Львівбудкомплектація», котре є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А., зареєстрованого в реєстрі за № 5158.

Згідно з частиною 8 статті 45 України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Застава (іпотека) є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України ).

Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про іпотеку» Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити істотні умови, зокрема зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання.

За умовами п.1,2 іпотечного договору, ТДВ «Львівбудкомплектація» (іпотекодавець) передало в іпотеку ОСОБА_1 в іпотеку нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з метою повного та своєчасного виконання договору позики від 07.06.2016 згідно з яким іпотекодержатель надав позичальнику у позику власні грошові кошти у сумі 12 500 000,00 грн, що еквівалентно на день укладення договору позики згідно з офіційним курсом НБУ 500 000,00 доларів США.

За умовами договору позики від 07.06.2016 загальна сума позики за цим договором, що підлягає переданню позичальнику, становить 12 500 000,00 грн, що на день укладання цього договору по курсу Національного банку України еквівалентно 500 000,00 доларів США (п. 2.2.).

Додатковою угодою №1 від 17.06.2016 до договору позики сторони передбачили можливість за погодженням сторін зменшити суму позики до 2 500 000,00 грн, що на день укладення додаткової угоди по курсу Національного банку України еквівалентно 100 000,00 доларів США».

Проте суду не надано доказів внесення змін до договору позики щодо зменшення загальної суми позики , як це передбачено пунктами 10.1, 10.5 цього договору.

Поряд з цим, пунктом 5.4. договору позики передбачено, що у випадку невиконання позикодавцем зобов`язання по наданню коштів позики у встановлені терміни та розміру вказані в п.п. 2.2, 2.3, 2.4 договору, позикодавець повністю втрачає право на звернення стягнення предмета іпотеки.

Крім того, у разі внесення змін щодо зменшення розміру основного зобов`язання, повинні бути внесені відповідні зміни до іпотечного договору, яким забезпечено виконання основного зобов`язання.

Докази внесення змін до іпотечного договору теж відсутні.

За змістом розписок ОСОБА_2 від 14.06.2018, від 18.06.2016, від 05.08.2016, від 21.11.2016, від 20.12.2016, від 23.02.2017, від 11.03.2017, він отримував від ОСОБА_1 різні суми коштів за договором позики від 07.06.2016. Загальна сума отриманих коштів становить еквівалент 215 900 доларів США за курсом НБУ на дату написання ОСОБА_2 розписок про отримання коштів.

З наведених обставин справи видно, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження її кредиторських вимог, як забезпеченого кредитора ТДВ "Львівбудкомплектація".

Тому немає підстав для скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20 в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вимоги забезпеченого кредитора та внесення до реєстру відомості про майно ТДВ «Львівбудкомплектація», яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2016.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 березня 2021 року у справі №914/1661/20 (в частині кредиторських вимог ОСОБА_1 , як забезпеченого кредитора, до Товариства з додатковою відповідальністю Львівбудкомплектація) залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б.Малех

Суддя О.С. Скрипчук