до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на
стороні позивача -1. ОСОБА_2
відповідача -2. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Назіровича, 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніс Плюс" 4. ОСОБА_3 5. територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради
провизнання недійсними рішень загальних зборів учасників, визнання недійсним правочину передачі майна до статутного капіталу, скасування запису про проведення державної реєстрації права власності
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи у судове засідання, призначене на 05.09.2023, не з`явилися, у зв`язку з чим питання про розподіл судових витрат розглянуто в порядку письмового провадження, а тому згідно ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення додаткового рішення у даній справі є дата складення його повного тексту.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано недійсними повністю з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" від 04.10.2018, оформлені протокол №5 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" від 04.10.2018. Визнано недійсним правочин між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" - нежилого приміщення (в літ. А) загальною площею 930,3 кв. м. у АДРЕСА_1 , до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД", оформлений актом приймання-передачі майна до статутного капіталу від 04.10.2018. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43677066 від 25.10.2018, приватний нотаріус Бадахов Юрій Назірович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, державну реєстрацію права власності на нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 930,3 кв. м. у АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД". Припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" на нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 930,3 кв. м. у АДРЕСА_1 . Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" право власності на нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 930,3 кв. м. у АДРЕСА_1 .

10.08.2023 в системі "Електронний суд" ОСОБА_1 сформовано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд вирішити питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 271 701,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення призначено у судовому засіданні на 05.09.2023; запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація", Товариству з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД", ОСОБА_2 , приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бадахову Юрію Назіровичу, Товариству з обмеженою відповідальністю "Аніс Плюс", ОСОБА_3 , територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради - до початку судового засідання, призначеного на 05.09.2023, надати суду письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення.

04.09.2023 в системі "Електронний суд" ОСОБА_1 сформовано заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності заявника та його представника.

05.09.2023 через відділ діловодства суду від представника третьої особи-1 надійшла заява про відкладення слухання справи, яка мотивована тим, що ні ОСОБА_2 , ні його представник не отримували заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат та мають намір ознайомитись із її змістом, в той час як ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" така заява з перекладом на естонську мову не надсилалась.

В судове засідання 05.09.2023 учасники справи явку своїх представників не забезпечили, хоча про місце, дату та час засідання були повідомлені належним чином. Позивач у заяві від 04.09.2023 просив суд вирішити питання про розподіл його судових витрат без участі свого представника. Відповідач просив відкласти розгляд питання щодо винесення додаткового рішення, оскільки він не отримував заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат та хоче ознайомитись із матеріалами справи.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про відкладення судового засідання, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та відмовляє її задоволенні з огляду на наступне.

По-перше, заява ОСОБА_1 стосується розподілу судових витрат на оплату судового збору та на оплату професійної правничої допомоги, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи №910/15398/18.

В даному випадку підлягає вирішенню питання про розподіл таких судових витрат між сторонами, в той час як ОСОБА_2 має статус в межах справи №910/15398/18 третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відтак обізнаність чи необізнаність третьої особи-1 із змістом заяви ОСОБА_1 жодним чином не впливає на права та інтереси ОСОБА_2 .

По-друге, як вбачається із автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" у представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 наявний електронний кабінет у системі "Електронний суд". В свою чергу ОСОБА_1 подавав заяву про ухвалення додаткового рішення саме через систему "Електронний суд", відтак у електронному кабінеті ОСОБА_4 мала відображатись відповідна заява з доданими до неї документами.

До заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 було долучено квитанцію №204104 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС від 09.08.2023. Дана квитанція містить перелік документів, що були надіслані представнику третьої особи-1.

Згідно п. 29 Положення по порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

Таким чином, долученою до позовної заяви квитанцією №204104 від 09.08.2023 підтверджується направлення у електронний кабінет представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заяви про ухвалення додаткового рішення із доданими до неї документами та така квитанція за свою суттю і формою є описом вкладення у електронний лист.

По-третє, навіть якщо припустити, що по якимось технічним причинам заява ОСОБА_1 не відобразилась у електронному кабінеті ОСОБА_4, то останній був достеменно обізнаний про її надходження до суду з 11.08.2023 (з дати доставки на електронну пошту ОСОБА_4 ухвали суду від 11.08.2023 про призначення судового засідання для розгляду відповідної заяви), тому у третьої особи-1 та його представника було більш ніж достатньо часу (24 доби) для ознайомлення із відповідною заявою позивача в приміщенні суду.

Щодо посилань ОСОБА_4 про ненаправлення ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" спірної заяви з перекладом на естонську мову, то суд відзначає, що дана заява була направлена в електронний кабінет представника відповідача-2 ОСОБА_5 , що підтверджується квитанцією №204105 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС від 09.08.2023, та останній володіє українською мовою.

За змістом частин 2 та 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи встановлені ст.ст. 221, 244 Господарського процесуального кодексу України скорочені строки розгляду заяв про відшкодування судових витрат та належне повідомлення учасників справи про призначене на 05.09.2023 судове засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду відповідної заяви без участі представників учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 у справі №910/15398/18 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат ОСОБА_1 на оплату судового збору та інші судові витрати, понесені під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Щодо розподілу між сторонами сплаченого позивачем судового збору.

При зверненні із позовом до Господарського суду міста Києва у листопаді 2018 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 5 286,00 грн. (квитанція №38-1980К від 15.11.2018) із розрахунку 1 762,00 грн. (один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2018 році) х 3 немайнові вимоги.

Також у листопаді 2018 року ОСОБА_1 разом із позовом було подано заяву про забезпечення позову, за розгляд якої було сплачено судовий збір у розмірі 881,00 грн. (квитанція №38-2009К від 15.11.2018).

У травні 2021 року ОСОБА_1 було подано до суду заяву про зміну предмету позову, до якої долучено докази доплати судового збору у розмірі 3 794,00 грн. (квитанція про сплату №82425 від 17.05.2021).

При цьому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 було зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору за подання позовної заяви в редакції заяви про зміну предмету позову від 14.05.2021 до суми 9 080,00 грн.

Таким чином, позивачем за розгляд спору у справі №910/15398/18 було сплачено судовий збір у загальному розмірі 9 080,00 грн. та за розгляд заяви про забезпечення - 881,00 грн., а загалом 9 961,00 грн.

Згідно частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на задоволення позову ОСОБА_1 (з урахуванням прийняття до розгляду заяв про зміну предмету позову в позовній заяві заявлено п`ять вимог) та заяви про забезпечення позову повністю; встановлені у рішенні суду від 04.08.2023 обставини неправильних дій відповідачів, які обумовили виникнення даного спору, та встановлених судом обставин зловживання процесуальними правами (зокрема, ОСОБА_3 ), суд на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України вбачає за необхідне розподілити судовий збір наступним чином:

- на Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" покладається судовий збір у розмірі 5 976,60 грн. із розрахунку, що визначальним для порушення прав ОСОБА_1 було прийняття рішень загальних зборів учасників відповідача-1 від 04.10.2018 та прийняття таких рішень не залежало від відповідача-2, а відтак пропорційний даній вимозі судовий збір у розмірі 1 992,20 грн. (9 961,00 грн. / 5) повністю покладається на відповідача-1, натомість пропорційний розмір судового збору в іншій частині - 7 968,80 грн. (9 961,00 грн. - 1 992,20 грн.) за всі інші вимоги покладається на відповідачів в рівних частинах, оскільки правочин передачі майна до статутного капіталу, що мало своїм наслідком внесення відомостей у реєстр і реєстрацію права власності на спірне майно за Товариством з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД", був вчинений обома відповідачами;

- на Товариство з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" покладається судовий збір у розмірі 3 984,40 грн. (7 968,80 грн. / 2).

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 просить покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" судові витрати на оплату професійної правничої допомоги та за переклад процесуальних документів у загальному розмірі 271 701,00 грн.

За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Тобто господарський процесуальний закон розмежовує такі судові витрати як на оплату професійної правничої допомоги (п. 1 ч. 3 ст. 124, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України) та на оплату послуг перекладача за переклад процесуальних документів (п. 2 ч. 3 ст. 124, ст. 127 Господарського процесуального кодексу України), а відтак суд вбачає за необхідне розглянути питання розподілу таких витрат окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позовної заяви ОСОБА_1 виклав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікував понести в зв`язку із розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. та витрати, пов`язані із можливим залученням експертів та проведення експертизи, у розмірі 15 000,00 грн.

Натомість із змісту заяви про ухвалення додаткового рішення та долучених до неї документів вбачається, що ОСОБА_1 фактично просить суд стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 213 000,00 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 58 701,00 грн.

Суд враховує приписи частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Проте відзначає, що дані приписи наділяють суд правом відмовити стороні у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, а не обов`язком.

Натомість частиною 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відтак, враховуючи тривалість розгляду даної справи та кількість проведених у даній справі засідань, що обумовлювалось в тому числі процесуальною поведінкою представника третьої особи-1, ОСОБА_3 , заявлених стороною відповідача свідків, суд вважає, що позивач не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Представництво інтересів ОСОБА_1 в межах справи №91015398/18 здійснювалось адвокатом Бойко Наталією Василівною (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №6432/10 від 15.02.2018), яка здійснює свою діяльність у Адвокатському бюро "Адвокатська фірма "Наталії Бойко", на підставі Договору про надання правової допомоги від 18.10.2018 (надалі - Договір правової допомоги), укладеного між Адвокатським бюро "Адвокатська фірма "Наталії Бойко" та позивачем, як клієнтом.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 3.1 Договору правової допомоги загальна вартість правничої допомоги, наданої за цим договором, сторонами не обмежується та складається із ціни (вартості) усіх правових послуг, наданих адвокатським бюро, та додаткових витрат, понесених адвокатським бюро (адвокатом) у зв`язку із наданням правничої допомоги клієнту.

Ціна (вартість) правових послуг, що надаються адвокатським бюро за цим договором, та порядок їх оплати визначаються додатковими угодами до даного договору, які є його невід`ємною частиною (п. 3.2 Договору правової допомоги).

15.11.2018 Адвокатським бюро "Адвокатська фірма "Наталії Бойко" та позивачем, як клієнтом, укладено додаткову угоду №1 до Договору правової допомоги (надалі - Додаткова угода №1), в якій сторонами було погоджено вартість послуг (зокрема, послуг зі складання позовної заяви, участі в засіданні тощо).

18.05.2021 Адвокатським бюро "Адвокатська фірма "Наталії Бойко" та позивачем, як клієнтом, укладено додаткову угоду №2 до Договору правової допомоги (надалі - Додаткова угода №2), в якій сторонами було погоджено вартість послуг правничої допомоги у більшому розмірі, ніж була погоджена у Додатковій угоді №1 (в середньому вартість всіх послуг була збільшена на 25%).

09.08.2023 Адвокатським бюро "Адвокатська фірма "Наталії Бойко" та позивачем, як клієнтом, було підписано акт приймання-передачі правових послуг, у відповідності до якого адвокатським бюро було надано, а ОСОБА_1 було прийнято роботи/послуги на загальну суму 271 701,00 грн. (в тому числі, послуги перекладача процесуальних документів на суму 58 701,00 грн.).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не являється виправданим, розумним та необхідним з огляду на наступне.

Суд не вважає розумним, виправданим та необхідним збільшення адвокатським бюро та ОСОБА_1 вартості вже наданих послуг через 2,5 роки після їх надання.

До прикладу, у Додатковій угоді №1 сторонами Договору правової допомоги було погоджено, що вартість послуг з підготовки, складання, оформлення та подання позовної заяви становить 15 000,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України станом на дату подання складало більш як 540,00 доларів США.

З огляду на складність даної справи, суд вважає розумною та співмірною погоджену позивачем та адвокатським бюро ціну такої послуги. Проте погодження адвокатським бюро та клієнтом оплати таких послуг на умовах відтермінування платежу та відповідна оплата наданих послуг через кілька років, через що має місце знецінення коштів внаслідок інфляції, жодним чином не може слугувати підставою для перекладання ризиків внаслідок домовленості сторін на іншу особу, яка не являється стороною такого правочину.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку, що до укладення сторонами Додаткової угоди №2 (до 18.05.2021) ціна послуг/робіт має визначатись виходячи із цін, погоджених сторонами у Додатковій угоді №1.

Відтак, за розрахунками суду вартість наданих Адвокатським бюро "Адвокатська фірма "Наталії Бойко" послуг правничої допомоги в межах справи №910/15398/18 складає 186 500,00 грн. (без врахування послуг перекладача).

Розподіляючи витрати позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить із тих самих міркувань, що і при розподілі судового збору.

Отже, на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судом на Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" покладається відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 111 900,00 грн., а на Товариство з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" - 74 600,00 грн.

Щодо розподілу витрат позивача на залучення перекладача.

Частиною 2 статті 127 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

За приписами частин 4-7 статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" є нерезидентом, який не має свого представництва на території України, тому про розгляд даної справи його належало повідомляти в порядку, передбаченому чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2018 було зобов`язано позивача подати до Господарського суду міста Києва належним чином нотаріально завірені копії перекладу позовної заяви з доданими до неї документами, ухвали від 21.11.2018 про відкриття провадження у справі №910/15398/18 та доручення про вручення документів на естонську мову.

В подальшому, у зв`язку з неявкою представника відповідача-2 у засідання по справі №910/15398/18 виникала необхідність у повідомленні Товариства з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" як про призначені засідання, так і про зміну позивачем предмету позову в порядку, передбаченому чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто шляхом направлення перекладених на естонську мову відповідних процесуальних документів.

До здійснення перекладу процесуальних документів позивачем було залучено Фізичну особу підприємця Ковалика Дмитра Юрійовича, основним видом діяльності якого згідно наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації є надання послуг перекладу, та Бюро перекладів "МоваПро".

Наданими позивачем квитанціями до прибуткового касового ордеру №4030119/4 від 03.01.2019, №3100821/5 від 10.08.2021, №280921 від 28.09.2021 та товарними чеками від 15.12.2022, від 02.02.2023 підтверджується понесення ОСОБА_1 витрат на оплату послуг перекладача у загальному розмірі 58 701,00 грн. та з огляду на обсяг документів, які підлягали перекладу на естонську мову, суд вважає такі витрати співмірними.

Керуючись тими ж міркуваннями, що і про розподілі судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладає на Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" відшкодування витрат позивача на оплату послуг перекладача у розмірі 35 220,60 грн., а на Товариство з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" - 23 480,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124, 126, 127, 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельна корпорація" (02094, м. Київ, вул. Попудренка, буд. 30; ідентифікаційний код 41552248) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 5 976 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн. 60 коп., відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладачів, у розмірі 35 220 (тридцять п`ять тисяч двісті двадцять) грн. 60 коп. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 111 900 (сто одинадцять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солушенс енд Трейд ЛТД" (11415, Республіка Естонія, Харьюський повіт, м. Таллінн, район Ласнамяє, вул. Льетса, буд. 2А; реєстраційний код у Комерційному реєстрі Республіки Естонія 12998819) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3 984 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 40 коп., відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладачів, у розмірі 23 480 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят) грн. 40 коп. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 74 600 (сімдесят чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст додаткового рішення складено 13.09.2023.

Суддя Р.В. Бойко