ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Справа № 924/258/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року у справі №924/258/23 (повний текст складено 29 травня 2023 року, суддя Яроцький А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясник"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП"

про стягнення 133 045,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "М`ясник" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" про стягнення 133045,02 грн., з яких 104676,37 грн. основна заборгованість, 25116,51 грн. інфляційні втрати та 3252,14 грн. 3% річних, заявлені з підстав неналежного виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції №311-02/22К від 08 лютого 2022 року.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року у справі №924/258/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясник" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" про стягнення 133045,02 грн. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясник" 104676,37 грн. основної заборгованості, 25116,51 грн. інфляційних втрат, 3252,14 грн. 3% річних та 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" за договором поставки сільськогосподарської продукції № 311-02/22К від 08 лютого 2022 року - 104676,37 грн. заборгованості, тому вимога про стягнення основного боргу підлягає задоволенню. Суд також зазначив, що безпідставні є висновки про неможливість нарахування 3% річних та втрат від інфляції по причині форс-мажорних обставин, оскільки позивачем здійснено нарахування 3% річних та втрат від інфляції, які не є штрафними санкціями.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що у пункті 5.1 договору вказано, що постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що товар, який поставляється по даному договору, є продукцією власного виробництва, постачальник має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2022 році та є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість. Проте доказів надсилання оригіналу листа на фірмовому бланку до суду надано не було. Також не було надано електронних доказів, завірених електронним підписом. Згідно із пунктом 4.3 договору, у разі ненадання такого листа покупець має право притримати сплату 10% від договору до усунення такого порушення. Станом на дату подання цієї апеляційної скарги позивачем такого листа надано не було, тому апелянт вважає, що умова для сплати 10% від Договору, а саме 76 000 гривень не настала.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 червня 2023 року у справі №924/258/23 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків.

10 липня 2023 року від ТОВ "ВВТ Груп" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано платіжну інструкцію №5042 від 30 червня 2023 року про сплату 4026 грн. судового збору.

Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2023 року та від 13 липня 2023 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Мельника О.В., судді Олексюк Г.Є. та судді Гудак А.В., здійснено повторний автоматизований розподіл справи та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 липня 2023 року у справі №924/258/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року у справі №924/258/23. Запропоновано позивачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України, та докази його надсилання апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивач своїм правом передбаченим статтею 263 ГПК України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частини 10 статті 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року у справі №924/258/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясник" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" (покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №311-02/22К, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: кукурудзу 3-го класу (код Товару згідно з УКТ ЗЕД), урожаю 2021 року (товар), в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі.

У пунктах 2.1., 2.2. договору сторонами визначено кількість (100000 т), ціну (6666,67 грн./т) та суму (760000,38 грн.) товару.

Відповідно до пункту 3.1 договору постачальник поставляє товар покупцеві в заліковій вазі на умовах поставки DAP відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2020 ТОВ "ВВТ Грейн" (адреса: 32101, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, буд. 44/1), в подальшому "елеватор поставки", автомобільним транспортом. Базис поставки DAP використовується з урахуванням умов, визначених в цьому договорі.

Згідно пункту 3.2 договору строк постачання товару 28 лютого 2022 року включно. Поставка товару партіями допускається.

У відповідності до пункту 3.3 договору товар поставляється на елеватор поставки на ім`я покупця.

Відповідно до пункту 3.4 договору постачальник несе всі ризики втрати (пошкодження) товару до моменту передачі його покупцеві в місці поставки, вказаному в пункті 3.1. цього договору. Обов`язок постачальника по поставці товару вважається виконаним з моменту приймання товару елеватором поставки на ім`я покупця.

Як передбачено пунктом 3.5 договору, датою поставки товару постачальником вважається фактична його передача покупцеві на елеваторі поставки в заліковій вазі та наданням покупцю видаткової накладної на товар. Під терміном "залікова вага" розуміється фізична вага товару, зменшена на розрахункову величину маси відхилень від показників якості по вмісту вологи та смітної домішки, які визначені в пункті 6.1 договору.

Пунктами 4.1., 4.2. договору передбачено, що оплата 86% вартості кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту надання видаткової накладної (у заліковій вазі), за умови виставлення рахунку та підписання даного договору. Остаточний розрахунок за товар проводиться виходячи з фактично поставленої кількості товару, як визначено розділом 3 цього договору, на підставі отриманих від елеватору поставки реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку, реєстрації податкової накладної в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням покупцю квитанції щодо їх реєстрації, а також правильно заповнених товарно-транспортних накладних.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що у випадку порушення постачальником, вимог пункту 5.1 цього договору, покупець має право притримати оплату товару у розмірі 10% від його загальної вартості, до моменту усунення постачальником такого порушення, без застосування до покупця будь-яких штрафних санкцій.

Оплата товару партіями допускається. За згодою сторін допускається попередня оплата товару (пункт 4.5. договору).

Відповідно до пункту 4.6 договору постачальник компенсує витрати покупця, пов`язані з наданням елеватором поставки послуг із сушіння, очищення, підробці та обліку товару, згідно рахунків покупця, протягом 3 банківських днів з дати виставлення рахунку. За домовленістю сторін, загальна вартість даних послуг може бути вирахувана покупцем при здійсненні оплати за поставлений товар та проведенні остаточних розрахунків між сторонами. Вартість послуг становить: очистка 1 т / % пониження засміченості 20,00 грн з ПДВ; послуги з сушіння т / % - 150,00 грн з ПДВ.

Пунктом 5.1 сторони визначили, що постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що товар, який поставляється по даному договору, є продукцією власного виробництва, постачальник має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2022 році та є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Також постачальник зобов`язується надати на першу вимогу покупця всі інші необхідні документи, що підтверджують його статус як виробника сільськогосподарської продукції згідно вимог Податкового кодексу України в його останній редакції (пункт 5.2 договору).

Згідно пункту 5.3 договору постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати постачання товару видаткові накладні.

Відповідно до пункту 7.1. договору сторони не несуть відповідальності за невиконання своїх зобов`язань по цьому Договору, причиною яких стали фактори, які не підлягають контролю Сторін - стихійні лиха, пожежі, воєнні дії, громадські безпорядки, заборони державного рівня і т.д. Достатнім підтвердженням дії обставин непереборної сили буде відповідний акт, виданий Торгово-Промисловою Палатою України.

Сторона, яка підпала під дію обставин непереборної сили, зобов`язана негайно письмово повідомити про це іншу сторону. Неповідомлення позбавляє сторону посилатись на обставини форс-мажор, як на підставу звільнення від відповідальності (пункт 7.2 договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами (пункт 11.1 договору).

Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясник" (постачальник) поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" (покупець), за договором №311-02/22К, товар (кукурудзу) на загальну суму 747688,38 грн., що підтверджується: видатковими накладними №17 від 08 лютого 2022 року на суму 185744,09 грн., видатковою накладною №18 від 09 лютого 2022 року на суму 186352,10 грн., видатковою накладною №20 від 10 лютого 2022 року на суму 187720,10 грн., видатковою накладною №21 від 11 лютого 2022 року на суму 187872,09 грн.; податковими накладними №28 від 08 лютого 2022 року на суму 185744,09 грн., №29 від 09 лютого 2022 року на суму 186352,10 грн.; №30 від 10 лютого 2022 року на суму 187720,10 грн., №31 від 11 лютого 2022 року на суму 187872,09 грн., довіреністю №44 від 08 лютого 2022 року на отримання за договором №311-02/22К від 08 лютого 2022 року 110 т кукурудзи 3 клас.

З позовної заяви вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" частково сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "М`ясник" вартість поставленого позивачем товару на загальну суму 643012,01.

Згідно одностороннього акта звіряння від 27 лютого 2023 року, за договором №311-02/22К від 08 лютого 2022 року, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясник" становить 104676,37 грн.

Відповідно до листа №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини: військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року до його офіційного закінчення.

Листом від 19 серпня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" повідомлено, що вагони (згідно списку), які були відправлені 28-30.04.2022р. зі ст. Ярмолинці П-Зах. /333 702/ призначенням Constanta Port (Румунія) станом на 19 серпня 2022 року знаходяться по станції Ларга Льв. /367 605/, індекс потягу 3329+019+3676.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем у встановлений договором строк повністю не виконано свої зобов`язання з оплати за поставлений позивачем товар, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Враховуючи викладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що у пункті 3.1. договору сторонами погоджено, що постачальник поставляє товар покупцеві в заліковій вазі на умовах поставки DAP відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2020 ТОВ "ВВТ Грейн" (адреса: 32101, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, буд. 44/1), в подальшому "елеватор поставки", автомобільним транспортом.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем договору поставки сільськогосподарської продукції, у якому міститься вказівка на місце виконання цього договору (місце передачі товару) Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, буд. 44/1. Крім того, в товарно-транспортних накладних також визначено пункт розвантаження товару - Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, буд. 44/1.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про можливість застосування в даному випадку правил підсудності, встановлених частиною 5 статті 29 ГПК України, про пред`явлення позову за місцем виконання договору та розгляд даної справи Господарським судом Хмельницької області.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 лютого 2020 року у справі № 912/3048/19.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень статті 509 Цивільного кодексу України, яку розширює стаття 173 Господарського кодексу України, вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до норм статей 6 та 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, що виникли між ними, носять характер таких, що виникають з договору поставки, про що, зокрема, свідчать договірні зобов`язання сторін постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: кукурудзу 3-го класу (код Товару згідно з УКТ ЗЕД), урожаю 2021 року (товар), в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи стверджується, та сторонами не оспорюється, що позивачем згідно видаткових накладних та товарно-транспортних накладних поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" сільськогосподарську продукцію (кукурудзу) на загальну суму 747 688,38 грн.

Однак, відповідачем частково проведено оплату за поставлений товар згідно вищевказаних видаткових накладних в сумі 643012,01 грн., як стверджується позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №905/1562/18, від 10 червня 2019 року у справі №911/935/18, від 11 червня 2019 року у справі №904/2394/18 та від 05 вересня 2019 року у справі № 910/14371/18, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що дії відповідача стосовно часткової сплати заборгованості та відсутність заперечень у відзиві на позовну заяву свідчать про те, що відповідач визнав борг перед позивачем в розмірі 104676,37 грн. за договором поставки сільськогосподарської продукції №311-02/22К від 08 лютого 2022 року.

Проте, відповідачем в обумовлений договором строк повністю не здійснено оплату за поставлений товар.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що сума боргу за поставлений позивачем товар з урахуванням часткових проплат складає 104676,37 грн. (747688,38 грн. - 643012,01 грн).

Положеннями статті 692 Цивільного кодексу України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" за договором поставки сільськогосподарської продукції № 311-02/22К від 08 лютого 2022 року - 104676,37 грн. заборгованості, тому вимога про стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Як слідує із позовних вимог, позивачем також було заявлено до стягнення 25116,51 грн. інфляційних втрат та 3252,14 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №922/175/18).

Порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених статтею 625 Цивільного кодексу України платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Платежі, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказаним вище спростовуються заперечення відповідача щодо неможливості нарахування 3% річних та втрат від інфляції по причині форс-мажорних обставин та неправомірність застосування фінансових санкцій, оскільки позивачем здійснено нарахування 3% річних та втрат від інфляції, які не є штрафними санкціями.

Водночас, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

У постановах Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 17 серпня 2022 року у справі № 922/854/21, у справі № 910/15264/21 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

ТОВ "ВВТ-Груп", заперечуючи власну вину у невиконанні зобов`язань за договором, покликається на обставини непереборної сили - повномаштабне вторгнення рф на територію України. Водночас відповідачем не доведено суду, які саме заходи вчинялися останнім для недопущення господарського правопорушення.

Крім того, у Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у частині 3 статті 7.1.7 "Непереборна сила (форс-мажор)" вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона яка не виконала дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права (ст.8.108(3)), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем у справі позивача.

Апеляційний суд вказує, що обставини, які зазначені відповідачем як обставини форс-мажору не можуть вважатися такими, а є виключно обставинами, які завадили (перешкодили) виконати зобов`язання в строк, а тому не є підставою для звільнення від відповідальності у разі порушення умов договору.

Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням. Отже, визначальним у даному випадку є те, що сертифікат Торгово-промислової палати України, який би підтвердив, що обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, наданий не був.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає недоведеним факт наявності форс-мажорних обставин, які б звільняли ТОВ "ВВТ Груп" від відшкодування позивачу неустойки.

Колегією суддів перевірено здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та встановлено, що останні обраховано правомірно, обґрунтовано, а тому вимога про стягнення 3252,14 грн. 3% річних та 25116,51 грн. інфляційних втрат правомірно задоволена місцевим судом.

У апеляційній скарзі ТОВ "ВВТ Груп" стверджує про те, що умова для сплати 10% від договору, а саме 76000 грн. не нестала, оскільки відповідач скористався своїм правом передбачених пунктом 4.3 договору на притримання сплати 10% від договору до усунення порушення, а саме виконання пункту 5.1 договору.

Так, дійсно, пунктом 5.1 сторони визначили, що постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що товар, який поставляється по даному договору, є продукцією власного виробництва, постачальник має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2022 році та є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість.

В свою чергу, пунктом 4.3 договору сторони погодили, що у випадку порушення постачальником, вимог пункту 5.1 цього договору, покупець має право притримати оплату товару у розмірі 10% від його загальної вартості, до моменту усунення постачальником такого порушення, без застосування до покупця будь-яких штрафних санкцій.

Водночас, в силу вимог частини 1 статті 595 Цивільного кодексу України, кредитор, який притримує річ у себе, зобов`язаний негайно повідомити про це боржника.

Однак, матеріалами справи не містять доказів того, що від відповідача на адресу позивача надходили будь-які повідомлення про застосування ним права, встановленого статтею 595 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач ТОВ "ВВТ Груп" був належним чином повідомлений про судові засіданні у Господарському суді Хмельницької області, ним було подано відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву апелянт не посилався на ту обставину, що ним було реалізоване його право на притримання оплати передбачене пунктом 4.3 договору. Отже, відповідач не вправі заперечувати проти таких обставин під час розгляду справи по суті з відповідних мотивів, які були ним наведені лише в апеляційній інстанції (подібні за змістом висновки наведено у постанові Верховного Суду від 02 червня 2020 року у справі №909/1054/19).

Подібні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі №916/1714/20 і колегія суддів враховує такі висновки відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", частини 4 статті 236 ГПК України.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ-ГРУП" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року у справі №924/258/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року у справі №924/258/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №924/258/23 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "12" вересня 2023 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.