ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2023 р. Справа №914/2402/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К,

за участі представників сторін:

від позивача: Величко О.М.;

від відповідача: директор Гавриленко С.М. та Збіглей І.В.;

розглянувши апеляційні скарги Спільного підприємства «Київ-Захід» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю від 05.07.2023 №79 (вх. суду від 07.07.2023 №01-05/2179/23) та Товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс №7 від 06.07.2023 (вх. суду від 11.07.2023 №01-05/2218/23)

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.05.2023, повний текст рішення складено 19.06.2023, та додаткове рішення від 01.06.2023, повний текст рішення складено 19.06.2023 (суддя Кітаєва С.Б., м.Львів)

у справі № 914/2402/17

за позовом: Спільного підприємства Київ-Захід у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м.Червоноград Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс, м.Червоноград Львівської області

про зобов`язання провести державну реєстрацію змін до статуту ТзОВ Гравіс у зв`язку із виходом СП "Київ-Захід" із складу учасників товариства, та стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі товариства

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У листопаді 2017 року Спільне підприємство Київ-Захід у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі СП «Київ Захід») звернулось до Господарського суду Львівської області до ТОВ «Гравіс» з позовом про:

- зобов`язання провести державну реєстрацію змін на підставі ст.7 Закону України «Про господарські товариства», у зв`язку із виходом із складу учасників ТОВ «Гравіс» Спільного підприємства «Київ-Захід» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю;

-стягнення з ТОВ «Гравіс» на користь Спільного підприємства «Київ-Захід» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю вартості частини майна ТзОВ «Гравіс» в розмірі 50 (п`ятдесяти) % дійсної (ринкової) вартості майна товариства, у зв`язку з виходом учасника, станом на 25.10.2016.

Позовні вимоги обгрунтовані, зокрема, тим, що СП «Київ-Захід» було співзасновником ТОВ «Гравіс» та внесло до статутного капіталу товариства 1 733 774грн, що становило 50% від загального капіталу, іншим засновником товариства був ОСОБА_1

25.10.2016 позивач прийняв рішення про вихід зі складу учасників відповідача та про проведення розрахунку з ним на підставі дійсної ринкової вартості всього майна, яке оформлене протоколом загальних зборів учасників СП «Київ-Захід» №17 від 25.10.2016. Відповідну заяву про вихід №302 та рішення, оформлене протоколом №17 від 25.10.2016, відповідач отримав 25.10.2016.

Позивач вказує, що в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про господарські товариства» відповідач ухиляється від вирішення питання про оформлення виходу позивача зі складу учасників шляхом проведення відповідної державної реєстрації змін до установчих документів, та в порушення ст. 54 вказаного Закону не здійснив протягом 12місяців з дня виходу (з 25.10.2016) виплати вартості частини майна ТзОВ «Гравіс», пропорційно до частки у статутному капіталі товариства.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.11.2017 порушено провадження за вказаним позовом.

Подальший рух справи викладено в ухвалах суду.

Так, зокрема, ухвалою суду від 11.04.2018 призначено судову експертизу у справі №914/2402/17 з метою встановлення дійсної ринкової вартості всіх необоротних і оборотних активів ТОВ «Гравіс» станом на дату виходу СП «Київ-Захід» з ТОВ «Гравіс», а саме станом на 25.10.2016 та вартості частини майна, яка пропорційна частці у розмірі 50 % у статутному капіталі ТОВ «Гравіс», з урахуванням дійсної (ринкової) вартості всіх необоротних і оборотних активів товариства, його зобов`язань та прибутку, яка підлягає виплаті позивачу станом на дату виходу СП «Київ-Захід» з ТОВ «Гравіс» станом на 25.10.2016.

Ухвалою від 07.12.2020 призначено у справі №914/2402/17 повторну судову оціночно-будівельну експертизу.

Ухвалою суду від 27.05.2022 провадження у справі поновлено.

29.11.2022 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 51 106 500,00 грн основного боргу, 34 687 074,47грн інфляційних втрат(за період з жовтня 2017року по листопад 2022року) та 7 808 793,16грн 3%річних, які нараховані з 26.10.2017 по 28.11.2022.

Також, у вказаній заяві позивач просив стягнути з відповідача 550 000грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою від 21.12.2022 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.05.2023 у справі №914/2402/17 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 51 106 500,00 грн основного боргу, 31 835 820,24 грн інфляційних втрат, 742 234,40 грн 3% річних, 838 313,80 грн судового збору, 356 034,14 грн витрат на проведення судових експертиз. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/7674/18, в якій зазначено, що моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку, вказав, що СП «Київ-Захід» як учасник ТзОВ «Гравіс», подавши останньому 25.10.2016 нотаріально посвідчену заяву про вихід з числа засновників (учасників) ТОВ «Гравіс» є таким, що вийшло з товариства відповідача 25.10.2016. Встановивши відсутність доказів того, що СП «Київ-Захід» відкликало свою заяву про вихід із числа засновників, суд відхилив доводи відповідача про те, що позивач своїми діями в період (після 25.10.2016-2017) підтверджував його участь у ТОВ «Гравіс».

Відтак, оскільки СП «Київ-Захід» 25.10.2016 вийшло з числа засновників (учасників) ТОВ «Гравіс» шляхом подання відповідно заяви про вихід, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про господарські товариства» відповідач зобов`язаний був виконати свій обов`язок виплатити СП «Київ-Захід» вартість частини майна пропорційну його частці у статутному капіталі до 25.10.2017. Суд визнав помилковими доводи відповідача про те, що розрахунковою датою виходу СП «Київ-Захід» з числа засновників (учасників) ТзОВ «Гравіс» мала б бути дата 26.01.2017 (25.10.2016 + три місяці), зазначивши, що ст.54 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) чітко визначала строки проведення виплати до дванадцяти місяців з дня виходу, а днем виходу є дата 25.10.2016.

Пославшись на результати проведеної судово- економічної експертизи, викладені у висновку експерта від 29.04.2022 №3600 (згідно з яким показник вартості майна ТОВ «Гравіс» станом на 25.10.2016, що підлягає розподілу між учасниками, з урахуванням ринкової вартості його необоротних активів (згідно даних оціночно-будівельної, оціночно- земельної. товарознавчих, автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої судових експертиз) становитиме 102 213,0 тис. грн), суд вказав, що вартість частини майна, пропорційна частці 50% у статутному капіталі ТОВ «Гравіс», станом на 25.10.2016 становитиме 51 106 500,00 грн, а відтак, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають до задоволення а повному обсязі.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат у розмірі 34 687 074,47 грн та 3% річних у розмірі 7 808 793,16 грн за період з 26.10.2017 по 28.11.2022, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд вказав, що такі становлять 31 835 820,24 грн, в задоволенні решти вимоги слід відмовити. Перевіривши розрахунок 3% річних судом встановлено, що такий проведено правильно і становить 7 808 793,16 грн. Поряд з тим, врахувавши те, що інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат, а також, що позивачем не подано доказів, які би свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності та підтверджували факт понесення позивачем збитків, у зв`язку з простроченням виплати вартості частини майна пропорційної частці у статутному капіталі товариства у зв`язку із виходом з числа засновників (учасників) товариства, беручи до уваги, що загальна сума заявлених вимог по відсотках річних та інфляційних втрат складає 42 495 867,63 грн (при сумі основного боргу 51 106 500 грн), керуючись принципами пропорційності та балансу інтересів обох сторін спору, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність зменшення розміру 3% річних та присудження до стягнення 742 234,40 грн по цій позовній вимозі (що складає 9,5 %).

В частині позовних вимог позивача про зобов`язання провести державну реєстрацію змін ТОВ «Гравіс» у зв`язку із виходом СП «Київ-Захід» із складу учасників товариства, суд, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/7674/18, вказав, що така вимога є неналежним та неефективним способом захисту порушеного права учасника товариства, оскільки згідно зі змінами до законодавства, яке регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, право ініціювати реєстрацію змін у складі учасників товариства з обмеженою відповідальністю надано відповідним учасникам товариства. Така реєстрація в державному реєстрі здійснюється (за ініціативи як товариства так і учасника) з метою фіксації змін відомостей про юридичну особу, засвідчення державою змін у статутних документах товариства, що відбулися на підставі відповідних юридичних фактів. Внесених змін до статутних документів товариства здійснюється в межах правовідносин з державної реєстрації юридичних осіб, а не в межах зобов`язальних правовідносин між товариством та його колишнім учасником.

23.05.2023 представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача 501 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. До заяви долучено рахунок №19-05/23 від 19.05.2023 на оплату за надання послуг у справі №914/2402/17 згідно з договором про надання правової допомоги від 01.10.2017; додатки №№1-5 до договору від 01.10.2017; акт від 19.05.2023 виконання робіт (послуг) по Договору про надання правової допомоги від 01.10.2017; докази надіслання копій документів відповідачу у справі.

Також, 23.05.2023 відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесених відповідачем витрат у розмірі 125 500,00 грн, до якого долучив акти приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2023 №1 та від 22.05.2023 №2.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 01.06.2023 у справі №914/2402/17 заяву Спільного підприємства Київ-Захід у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 241 832,70 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні заяви ТОВ Гравіс про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Врахувавши часткове задоволення позову в частині майнової вимоги та відмову в частині немайнової вимоги (витрати на правову допомогу у розмірі 250500 грн покладені на позивача), дослідивши подані позивачем докази, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідність цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 241 832,70 грн.

Щодо заяви відповідача про відшкодування йому понесених витрат на правову допомогу суд вказав, з доданого відповідачем Витягу з Угоди про надання професійної правничої допомоги від 11.10.2022 не вбачається погодженність між сторонами розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру). Також, з Витягу з Угоди не вбачається, що сторони погодили розмір та/або порядок обчислення адвокатського гонорару в Актах приймання передачі наданих послуг, та що умовами Угоди визнаються сторонами її невід`ємними частинами. Тому суд не має можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Сторони не погодились з рішеннями суду першої інстанції та звернулись з відповідними апеляційними скаргами.

Так, позивач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення від 19.05.2023 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та додаткове рішення від 01.06.2023 в частині відмови у задоволенні заяви позивача.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні нарахованих інфляційних втрат, не вказавши ні самостійного розрахунку таких, ні невідповідності проведеного позивачем розрахунку. Також позивач не погодився з висновками суду першої інстанції щодо зменшення 3%річних, вказавши, що нарахування 3%річних носить компенсаційний характер, розмір 3%річних встановлений самим законодавцем, а не самостійно сторонами. Апелянт зазначає, що починаючи з 2016року курс гривні до долара змінився більше, ніж у півтори рази, а відповідач протягом 6,5років не намагався виплатити борг позивачу та не вчиняв дій, спрямованих на пришвидшення вирішення спору(не виконував вимоги ухвали суду щодо подання доказів, необхідних для проведення експертизи).

Посилаючись на п.п.4.17 п. 4 постанови Пленуму ВГС України №4 від 25.02.2016 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», позивач вважає заявлену вимогу про зобов`язання провести державну реєстрацію змін до статуту належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача.

В частині оскарження додаткового рішення позивач зазначає, що підставою для відмови в частині позовних вимог немайнового характеру були подальші зміни в законодавстві, які відбулись після пред`явлення позову, і які не впливали на обсяг наданих адвокатом послуг. В поданій до суду заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач вказав попередній розрахунок витрат в розмірі 550 000грн, водночас, в подальшому позивач просив відшкодувати 501 000грн, які, на йому думку, є співмірними з складністю справи та обсягом виконаних адвокатом роботами.

Також в апеляційній скарзі позивач виклав орієнтовний розрахунок витрат на правовоу допомогу в сумі 40 000грн.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції від 19.05.2023 та додаткове рішення від 01.06.2023 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилаючись на ч. 1 ст. 148 ЦК України, згідно з якою учасник товариства має право вийти з товариства, повідомивши його про свій вихід не пізніше, ніж за три місяці до виходу, відповідав вказує, що мінімальною можливою розрахунковою датою виходу позивача з товариства має бути 26.01.2017 (25.10.2016+3 місяці). Відповідно, датою для виконання відповідачем обов`язку щодо сплати позивачу вартість частини майна, пропорційно його частці у статутному капіталі, було 26.01.2018, а тому звернення позивача до суду 14.11.2017 було передчасним, так як 12-ти місячний строк для виплати не сплинув. Зазначає, що встановлюючи момент виходу учасника з товариства, суд мав врахувати, що таким моментом є дата спливу строку, передбаченого ч. 1 ст. 148 ГПК України, яка містить умову для виходу з товариства попередження не пізніше, ніж за три місяці до виходу.

Стверджує, що позивач уподовж 2017року вчиняв юридично значимі дії, приймав участь у судових процесах ( в межах справ №459/892/17 та №459/1525/17), користувався своїми правами як учасник товариства, посадовими особи складено та підписано низку юридичних документів, спрямованих на реалізацію ними прав як учасника відповідача.

Вказує, що при прийнятті рішення суд врахував неналежний та недопустимий доказ на підтвердження розміру стягнення з відповідача-висновок експерта №406/1677-1690 від 01.07.2021 за результатами повторної оціночно-будівельної експертизи, так як такий був одержаний з порушенням належної правової процедури, що встановлено під час розгляду скарги відповідача на дії судових експертів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач просить відмовити у її задоволенні.

Зазначає, зокрема, що відповідно по постанов Верховного Суду у справах №927/699/17, №910/7674/18, №925/1165/14 датою виходу учасника, з якою пов`язаний розрахунок, була саме дата одержання товариством відповідної заяви. Виплата вартості частини майна провадиться після затвердження звіту за рік, в якому вийшов учасник, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Тому, порушення ТОВ «Гравіс» строку виплати належної учаснику частки допущено саме з 25.10.2017, а позов подано 22.11.2017. Вказує про відсутність в матеріалах справи доказів того, що СП «Київ-Захід» брало участь в управлінні ТОВ «Гравіс» у визначеному статутом порядку, а усі дії позивача після 25.10.2016, спрямовані виключно на захист порушеного права на вихід з товариства та виплату вартості частини майна.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою СП Київ-Захід (позивача).

Ухвалою від 14.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Гравіс та прийнято до спільного розгляду апеляційну скаргу ТОВ Гравіс на рішення від 19.05.2023 та додаткове рішення від 01.06.2023 разом з апеляційною скаргою СП Київ-Захід на рішення від 19.05.2023 та додаткове рішення від 01.06.2023 у даній справі, призначено розгляд справи в судовому засіданні 05.09.2023.

У судовому засіданні 05.09.2023 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю та заперечив щодо доводів апеляційної скарги відповідача. Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги позивача, підтримав доводи власної апеляційної скарги з підстав викладених у ній, просив скасувати оскаржувані рішення і постановити нове, котрим у задоволені позову відмовити повністю.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу позивача задоволити частково, оскаржуване рішення суду першої інстанції від 19.05.2023 частково скасувати, а додаткове рішення від 01.06.2023 залишити без змін, з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

Рішенням загальних зборів засновників ТзОВ Гравіс, оформлених протоколом від 05.01.2009, затверджено Статут товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс ( нова редакція). Державна реєстрація змін до установчих документів проведена 18.01.20909, номер запису 0000183 (т.1, а.с.18-25).

Засновники товариства : ОСОБА_1 та СП Київ-Захід у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (ст.1 Статуту).

Статутний фонд статті 5 Статуту. Так, відповідно до п.п.5.1,5.4-5.7 Статуту:

Для забезпечення діяльності підприємства засновники створюють Статутуний фонд. (п.5.1).

За рахунок своїх внесків у грошовій і натуральній формі засновники вирішили сформувати статутний фонд підприємства в розмірі 3 467 548 гривень, а саме за рахунок грошових внесків в сумі 3 357 400 гривень та за рахунок майна на суму 110 148 гривень. (п.5.4).

ОСОБА_1 : вносить грошові кошти в сумі 1 623 626 грн. та майно на суму 110 148 грн., зокрема: магазин №5, АДРЕСА_1 ; магазин №16, АДРЕСА_2 ; адмінкорпус, АДРЕСА_3 ; гаражі автомобільні з адмінкорпусом, АДРЕСА_3 ; землі під приміщеннями адмінкорпусу, АДРЕСА_3 ; склад-холодильник, АДРЕСА_4 ; склад №1 Продтоварів , м.Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 65; цех безалкогольних напоїв, АДРЕСА_4 . ( п.5.5 Статуту).

СП Київ-Захід у формі ТзОВ вносить грошові кошти на суму 1 733 774 грн. (п.5.6 Статуту).

Засновники вирішили, що пропорційно внескам у Статутний фонд підприємства:

частка п. ОСОБА_1 становить 50% Статутного фонду підприємства і він отримує на зборах засновників 17 337 голосів та 50%у прибутку підприємства;

частка СП Київ-Захід у формі ТзОВ становить 50% Статутного фонду підприємства і він отримує на зборах засновників 17 337 голосів та 50% у прибутку підприємства. ( п.5.7 Статуту).

Підприємство є юридичною особою згідно законодавства України і набуває статусу юридичної особи з моменту державної реєстрації у встановленому порядку . (п.4.1 Статуту).

Після державної реєстрації підприємство набуває майнових та немайнових прав: володіє, користується та розпоряджається своїм майном та нематеріальними активами, може від свого імені набувати та відчужувати майно, матеріальні цінності та права, веде самостійну та спільну господарську діяльність, вступає у господарські відносини з іншими підприємствами та організаціями, укладає контракти, здійснює угоди та надає гарантії, може виступати в суді, третейському суді та арбітражному суді як позивач та відповідач . ( п.4.2 Статуту).

Власністю підприємства є все рухоме і нерухоме майно, фінансові засоби та нематеріальні активи, що передані підприємству його засновниками, а також інші матеріальні і нематеріальні цінності і доходи, які отримані в результаті підприємницької діяльності та джерел, що відповідають законодавству України. (п.4.7 Статуту).

Джерелами формування майна підприємства є: внески засновників у Статутний фонд; прибутки (доходи) від господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; безоплатні чи благочинні внески, пожертвування фізичних та юридичних осіб, в тому числі іноземних; інші джерела, не заборонені чинним законодавством прямо і у виключній формі ( п.4.8 Статуту).

Відповідно до п.8.2 Статуту (стаття 8. Оплата вартості майна при виході з підприємства засновника) при виході з підприємства, засновнику повертається вартість майна у грошовій або натуральній формі, а також належна частина прибутку, який отримало підприємство на момент цього виходу. Загальні збори засновників вирішують питання про порядок і форму повернення.

Виплата прибутку і дивідендів здійснюється після затвердження квартального звіту, у якому засновник вийшов з підприємства, і у термін до 12 місяців з дня виходу ( п.8.3 Статуту).

Вищим органом управління підприємством є збори засновників, або призначених ними представників. (п.10.1 Статуту).

До компетенції загальних зборів належить, зокрема:

- п.п.10.5.2. внесення змін до статуту підприємства;

- п.п10.5.3. затвердження річних результатів діяльності підприємства включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, прибутку, строк та порядку розподілу прибутку, строк та порядок виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків;

-п.10.5.12 виключення засновника з підприємства.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.40-42), підтверджується, зокрема, перелік засновників (учасників) юридичної особи, СП Київ-Захід у формі ТзОВ: ОСОБА_2 (розмір внеску до статутного фонду -8551300.33 грн); ОСОБА_3 (розмір внеску до статутного фонду -8551300.33 грн); ОСОБА_4 (розмір внеску до статутного фонду -8551300.33 грн).

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2016 відбулись загальні збори учасників (засновників) СП Київ-Захід у формі ТзОВ, прийняті рішення на яких оформлені Протоколом №17. (т.1, а.с.27-28).

Відповідно до протоколу на зборах бути присутні засновники : ОСОБА_3 , який володіє 33,34% статутного фонду ; ОСОБА_4 , який володіє 33,34% статутного фонду; ОСОБА_2 , який володіє 33,34% статутного фонду, що в сукупності складає 100% голосів від загальної кількості учасників товариства. Як зазначено у протоколі, збори вважаються повноважними, присутні учасники, що володіють у сукупності 100% голосів у статутному капіталі Товариства.

До порядку денного зборів було включено чотири питання :

1. Обрання голови зборів засновників та секретаря зборів СП Київ-Захід у формі ТзОВ;

2. Обговорення та вирішення питання про вихід із складу засновників (учасників) ТзОВ Гравіс (м.Червоноград, );

3. Повідомлення загальних зборів та адміністрації ТзОВ Гравіс про вимоги СП Київ-Захід у формі ТзОВ про проведення розрахунку у зв`язку з виходом останнього з числа засновників, на підставі дійсної (ринкової) вартості ТзОВ Гравіс (необоротних та оборотних активів), за участі незалежної експертної установи (експерта), для визначення вартості майна, що пропорційна частці та підлягає до оплати на користь СП Київ-Захід у формі ТзОВ;

4. Уповноваження директора товариства ОСОБА_5 на здійснення нотаріального посвідчення рішення загальних зборів товариства про вихід з числа засновників ТзОВ Гравіс та скерування його адміністрації та загальним зборам останнього для прийняття рішення згідно Статуту ТзОВ Гравіс та чинного законодавства.

По другому питанню порядку денного було прийнято рішення -вийти з числа засновників ТзОВ Гравіс. За дане рішення учасники (засновники) СП Київ-Захід у формі ТзОВ проголосували одноголосно. Проти - немає. Утримались - немає.

По третьому питанню порядку денного було прийнято рішення - повідомити загальні збори та адміністрацію ТОВ Гравіс про вимогу СП Київ-Захід у формі ТОВ , яке володіє 50% у статутному капіталі ТОВ Гравіс про проведення розрахунку у зв`язку з виходом з числа засновників на підставі дійсної (ринкової) вартості майна ТОВ Гравіс (необоротних та оборотних активів), за участю незалежної експертної установи (експерта), для визначення вартості майна, що пропорційна частці та підлягає до оплати на користь СП Київ-Захід у формі ТзОВ. За дане рішення проголосували одноголосно. Проти - немає. Утримались - немає.

По четвертому питанню порядку денного було прийнято рішення -доручити директору СП Київ-Захід у формі ТзОВ ОСОБА_5 нотаріально посвідчити прийняте загальними зборами товариства СП Київ-Захід рішення про вихід з числа засновників ТзОВ Гравіс та скерувати його загальним зборам та адміністрації товариства для прийняття рішення згідно статуту ТзОВ Гравіс та чинного законодавства України. За дане рішення проголосували одноголосно. Проти - немає. Утримались - немає.

Протокол зборів підписаний головою зборів ОСОБА_3 , секретарем зборів О.Ф.Дроботей, та третім учасником (засновником) товариства ОСОБА_2 , засвідчено печаткою СП Київ-Захід у формі ТзОВ.

Рішення загальних зборів оформлене протоколом загальних зборів учасників СП Київ-Захід у формі ТзОВ №17 від 25.10.2016 ,який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Зайцем М.В. 25 жовтня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №1-934, 1-935, 1-936.

СП Київ-Захід, листом 302 від 25.10.2016, адресованого загальним зборам засновників (учасників) ТзОВ Гравіс, засновнику ТзОВ Гравіс ОСОБА_1 , директору ТзОВ Гравіс ОСОБА_1 на адресу: просп.Шевченка,16а, м.Червоноград Львівської області,80100, скерувало нотаріально посвідчене рішення загальних зборів СП Київ-Захід від 25.10.2016 (протокол №17).

Лист підписаний директором СП Київ-Захід у формі ТзОВ ОСОБА_5 , завірений печаткою товариства.

За змістом листа (дослівно): Направляємо нотаріально посвідчене рішення (протокол №17) від 25 жовтня 2016 року загальних зборів СП Київ-Захід у формі ТзОВ про вихід з числа засновників ТзОВ Гравіс для розгляду по суті та прийняття рішення про негайне проведення незалежної експертної оцінки всього майна товариства (оборотних та необоротних активів) для оплати його дійсної (ринкової) вартості СП Київ-Захід у формі ТзОВ пропорційно до його частки у статутному капіталі товариства.

Зазначені виплати пропонуємо здійснити у спосіб та строки, передбачені ст.ст.88 ГК України, п.3 ч.1 ст.116, 148 ЦК України, ст.10,54 Закону України Про Господарські товариства, п.4.19,4.20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, щор виникають з корпоративних правовідносин від 25.02.2016р.№4.

Копію висновку експерта про визначення дійсної (ринкової) вартості майна товариства та балансу підприємства, складеного на дату виходу СП Київ-Захід у формі ТзОВ вимагаємо скерувати на нашу адресу.

Підтвердженням отримання відповідачем вказаних документів є особистий підпис про прийняття документів гол.бухгалтером ТзОВ Гравіс ОСОБА_6 , підпис якої завірено печаткою ТзОВ Гравіс на примірнику листа №302 від 25.10.2016 (т.1, а.с.29); фіскальним чеком УДППЗ Укрпошта про направлення 25.10.2016 цінного листа (штрихкод 389) директору ТзОВ Гравіс, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 25.10.16 (штрих.код 38) директору ТзОВ Гравіс ОСОБА_1 за адресою ( АДРЕСА_5 ), описом вкладення (протоколу загальних зборів засновників СП Київ-Захід у формі ТзОВ та супровідного листа) у цінний лист від 25.10.2016 (т.1, а.с.82).

В подальшому, в листі №31 від 01.02.2017 позивач повторно вимагав вчинити дії щодо проведення зборів засновників, внесення змін до установчих документів, проведення їх державної реєстрації, проведення експертної оцінки всього майна товариства для оплати дійсної (ринкової) вартості СП Київ-Захід у формі ТзОВ пропорційно до його частки у статутному капіталі товариства у відповідності до Закону України Про господарські товариства. ( т.1, а.с.30).

Лист отриманий відповідачем 01.02.2017, що засвідчено письмовим записом на примірнику цього листа (т.1, а.с.30), а також про отримання листа свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 01.02.2017 директору ТзОВ Гравіс Гавриленку С.М. за штрихкод 62 2. (т.1, а.с.31).

У відповідь на зазначений лист відповідач в листі від 03.02.2017 № 9 (т.1, а.с.32), вказав, що у зв`язку із поданням СП Київ-Захід у формі ТзОВ заяви про вихід з числа учасників ТзОВ Гравіс, оформленої протоколом №17 від 25.10.2016, враховуючи вимогу СП Київ-Захід у формі ТзОВ від 01.02.2017 за вих.№31, генеральним директором скликано позачергові загальні збори учасників ТзОВ Гравіс, які заплановано провести 06.03.2017 Враховуючи вимогу СП Київ-Захід у формі ТзОВ щодо здійснення розрахунків у зв`язку із виходом з числа учасників ТзОВ Гравіс, керівництвом товариства проводиться робота щодо залучення незалежного експерта, яким буде здійснюватись оцінка дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобов`язань для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати на день здійснення волевиявлення щодо виходу з числа учасників товариства. Виплата вартості частини майна, у зв`язку із виходом з числа учасників ТзОВ Гравіс після проведення оцінки активів та зобов`язань товариства, буде здійснена в порядку та строки, передбачені чинним законодавством.

Додаток: персональне повідомлення про проведення 06.03.2017 позачергових загальних зборів учасників ТзОВ Гравіс - на 1 арк..

Лист підписаний генеральним директором ТзОВ Гравіс Гавриленко С.М., підпис якого завірено печаткою ТОВ Гравіс.

Як вбачається зі змісту повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ Гравіс від 06.03.2017 в проекті порядку денного зборів включені питання :

-п.2 Про вихід СП Київ-Захід у формі ТзОВ з числа учасників ТзОВ Гравіс;

- п.3. Про внесення змін до статуту ТзОВ Гравіс шляхом викладення його в новій редакції.

Повідомлення підписано генеральним директором ТзОВ Гравіс Гавриленко С.М., підпис якого завірено печаткою ТОВ Гравіс. (т.1, а.с.32 ).

В листі №36 від 08.02.2017 позивач вимагав внести до проекту порядку денного зборів у порядку послідовності питання під номером 2 Розгляд заяви СП Київ-Захід у формі ТзОВ про вихід з числа засновників (учасників) ТзОВ Гравіс та визначення порядку, умов і форми проведення розрахунків з ним та погодження кандидатури незалежного експерта, який на вимогу СП Київ-Захід у формі ТзОВ буде здійснювати оцінку дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобов`язань для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати СП Київ-Захід у формі ТзОВ, що по своєму змісту і суті фактично було відтворенням одного із рішень загальних зборів учасників (засновників) СП Київ-Захід у формі ТзОВ, оформлених Протоколом №17 від 25 жовтня 2016 про вихід СП зі складу засновників (учасників) ТзОВ Гравіс .

Лист №36 від 08.02.2017 отриманий головним бухгалтером ТзОВ Гравіс Лончинською Т.Т., про що свідчить її підпис з датою отримання 08.02.2017. (т.1, а.с.34,35).

06.03.2017 загальні збори учасників ТзОВ Гравіс не відбулись, у зв`язку із неявкою на збори генерального директора ТзОВ Гравіс ОСОБА_1 , співзасновника (учасника) ТзОВ Гравіс, що підтверджується наявною у справі копією Відомості про реєстрацію учасників, завіреною відповідальною за реєстрацію учасників особою ОСОБА_7 та представниками СП Київ-Захід у формі ТзОВ ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( т.1, а.с.46).

22.11.2017 СП Київ-Захід у формі ТзОВ звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою у даній справі про зобов`язання провести державну реєстрацію змін до статуту ТзОВ Гравіс, у зв`язку із виходом СП Київ-захід із складу учасників товариства та стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі товариства.

Позовна заява подана до суду наручно 22.11.2017 за вх.№2539.

Також з матеріалів справи вбачається, що СП Київ-Захід оскаржувало в апеляційному порядку рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.05.2017 у справі №459/892/17 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 та ТОВ «Гравіс» про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою від 17.10.2017 апеляційне провадження аз апеляційною скаргою СП «Київ-Захід» -закрито, у зв`язку з тим, що внаслідок ухвалення судом першої інстанції рішення про стягнення заборгованості за договором позики суд не встановив, не змінив і не припинив ніяких прав та обов`язків апелянта СП «Київ-Захід».

Також, ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30.08.2017 СП «Київ-Захід» було залучено як третю особу до участі у справі №459/1525/17 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 та ТОВ «Гравіс» про стягнення грошових коштів.

В ухвалі від 30.08.2017 у справі №459/1525/17 суд зазначив, що до суду надійшло клопотання СП «Київ-Захід» про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, оскільки рішення в справі може вплинути на їх інтереси, так як останнє є засновником ТзОВ «Гравіс».

З метою встановлення дійсної ринкової вартості майна ТзОВ «Гравіс» судом 11.04.2018 у справі №914/2402/17 була призначена судова експертиза, проведення якої доручено Львівському науково- дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої судом поставлені питання:

-яка дійсна ринкова вартість всіх необоротних і оборотних активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс» (80100, Львівська обл., м. Червоної рад, пр.Шевченка, 16-а, ідентифікаційний код 30463088) станом на дату виходу Спільного підприємства «КИЇВ-ЗАХІД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (80100, Львівська область, м.Червоноград,вул.Івасюка,20, ідентифікаційний код 20780000) з товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс», а саме станом на 25.10.2016?

-яка вартість частини майна пропорційна частці у розмірі 50% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс» ( 80100, Львівська область, м. Червоноград, пр. Шевченка, 16-а, ідентифікаційний код 30463088), з урахуванням дійсної (ринкової) вартості всіх необоротних і оборотних активів товариства, його зобов`язань та прибутку, підлягає виплаті позивачу станом на дату виходу Спільного підприємства «КИЇВ-ЗАХІД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Івасюка, 20, ідентифікаційний код 20780000) з товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс», а саме станом на 25.10.2016?

В загальному обсязі наданих на дослідження матеріалів господарської справи представлено наступні документи із даними щодо визначення показників ринкової вартості об`єктів майна ТОВ «Гравіс» станом на 25.10.2016, використання яких передбачено ухвалою суду від 29.07.2021, а саме:

-Висновок експерта №2514-2523 від 18.11.2019 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи (т. 8 а. с. 104-118);

-Висновок експерта №560/561/562/563/564/565 від 21.05.2021 за результатами проведеної додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи (т. 9, а. с. 194- 230);

-Висновок експерта №1691/1692/1693/1694/1695 від 28.05.2021 за результатами проведення повторної судової оціночно-земельної експертизи (т. 10, а. с. 5-20);

-Висновок експерта №8309-831 1 від 30.06.2021 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи (т. 10, а. с. 28-44);

-Висновок експерта №406/1677-1690 від 01.07.2021 за результатами повторної оціночно-будівельної експертизи (т. 10, а. с.64-89);

-Висновок експерта №8312-8313 від 02.07.2021 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи (т. 10, а. с.47-60).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово- економічної експертизи від 29.04.2022 №3600(том 11,а.с. 128-133), показник вартості майна ТОВ «Гравіс» станом на 25.10.2016, що підлягає розподілу між учасниками, з урахуванням ринкової вартості його необоротних активів (згідно даних оціночно-будівельної, оціночно- земельної. товарознавчих, автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої судових експертиз) становитиме 102 213,0 тис. грн.

Відповідно вартість частини майна, пропорційна частці 50% у статутному капіталі ТОВ «Градіс», з урахуванням дійсної (ринкової) вартості всіх необротних і оборотних активів товариства, його зобов`язань та прибутку, яка підлягала би до виплати учаснику у зв??язку з його виходом з числа учасників даного товариства станом на 25.10.2016 становитиме 51 106 500грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Як зазначено вище, предметом даного спору є вимоги СП Київ-Захід до ТОВ «Гравіс» про зобов`язання провести державну реєстрацію змін до статуту ТОВ Гравіс, у зв`язку із виходом СП Київ-захід із складу учасників товариства, та стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі товариства.

Так, позивач просив стягнути з відповідача 51 106 500,00 грн основного боргу, 34 687 074,47грн інфляційних втрат(за період з жовтня 2017року по листопад 2022року) та 7 808 793,16грн 3%річних, які нараховані з 26.10.2017 по 28.11.2022.

Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про господарські товариства», яка кореспондується зі статтею 116 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасники товариства мають право: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Частиною першою статті 148 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 25.10.2016), було встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/7674/18 звернула увагу, що за змістом частини першої статі 148 Цивільного кодексу України та статті 10 Закону України «Про господарські товариства» станом на час виникнення спірних правовідносин учасник товариства (безвідносно до розміру належної йому частки в статутному капіталі товариства) мав право вийти з товариства у будь-який строк незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Підставою припинення участі в господарському товаристві має бути юридичний факт подання учасником заяви про вихід з товариства.

Реалізація права на вихід зі складу учасників товариства законодавчо не пов`язується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є такими, що суперечать чинному законодавству.

Право на вихід з товариства у відповідний період було законодавчо врегульовано як безумовне суб`єктивне право учасника, яке не залежало від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого мала наслідком припинення участі в товаристві.

Вихід з товариства є одностороннім правочином його учасника, вчиненим у письмовій формі у вигляді заяви про вихід з товариства, підписаної учасником.

Такий правочин, хоч і вчиняється за волевиявленням однієї особи, спричиняє юридичні наслідки для інших осіб, зокрема, виникнення у товариства обов`язку виплатити колишньому учаснику вартість його частки у встановлений строк. Тому неодмінною умовою для реалізації учасником вчиненого ним волевиявлення на припинення участі в товаристві є повідомлення товариства про прийняте рішення.

Вихід з товариства є безпосередньою дією учасника, спрямованою на припинення корпоративних відносин з товариством з ініціативи учасника товариства, вчинення якої реалізується учасником шляхом подання до товариства заяви в письмовій формі, підписаної учасником.

У зв`язку із цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку.

З матеріалів справи вбачається, що СП «Київ-Захід» 25.10.2016 надіслало відповідачу лист № 302 із долученим нотаріально посвідченим рішенням (оформлених протоколом № 17 від 25.10.2016) загальних зборів СП «Київ-Захід» про вихід з числа засновників ТзОВ «Гравіс».

Вказаний лист із додатком цього ж дня (25.10.2016) отримано головним бухгалтером ТзОВ «Гравіс» Лончинською Т.Т., що не заперечується відповідачем. Крім цього, аналогічний лист із додатком скеровано на адресу відповідача поштовим відправленням та одержано відповідачем 27.10.2016.

Отже, з урахування вищенаведеного, датою виходу позивача з ТОВ «Гравіс» слід вважати саме 25.10.2016 (аналогічна правова позиція щодо визначення дати виходу учасника зі складу учасників товариства викладена у постанові Верховного Суду від 18.08.2022 у справі № 912/2438/20).

Відтак апеляційний суд відхиляє як помилкові доводи відповідача, що мінімальною можливою розрахунковою датою виходу позивача з товариства мало б бути 26.01.2017 (25.10.2016+3 місяці).

Згідно із статтею 54 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.

Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Частиною другою статті 148 Цивільного кодексу України встановлено, що учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Згідно з п.8.2 Статуту (стаття 8. «Оплата вартості майна при виході з підприємства засновника») при виході з підприємства, засновнику повертається вартість майна у грошовій або натуральній формі, а також належна частина прибутку, який отримало підприємство на момент цього виходу. Загальні збори засновників вирішують питання про порядок і форму повернення.

Отже, наслідком подання учасником товариства заяви про вихід з товариства є припинення корпоративних відносин з товариством та отримання права на виплату вартості частини майна, пропорційну частці такого учасника у статутному капіталі товариства.

Відповідно, оскільки позивач вийшов зі складу учасників відповідача 25.10.2016, обов`язок відповідача виплатити позивачу вартість частини майна пропорційну його частці у статутному капіталі мав бути виконаний до 25.10.2017.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, доказів відкликання позивачем своєї заяви про вихід зі складу учасників товариства сторонами не надано. Посилання відповідача на те, що позивач після подання заяви про вихід зі складу учасників упродовж 2017року своїми діями під час розгляду справ №459/892/17 та №459/1525/17 користувався своїми правами як учасник товариства, не свідчать про те, що позивач заперечував факт свого виходу зі складу учасників саме 25.10.2016, так як спори у зазначених справах стосувались договорів позики та поруки, укладених 01.06.2016, тобто до подання позивачем заяви про вихід зі складу учасників. Суд зазначає, що реалізація позивачем своїх процесуальних прав як учасника судового провадження у зазначених справах (оскарження судового рішення та вступ у справу як третя особа) не унеможливлює використання позивачем свого корпоративного права на вихід зі складу учасників товариства.

Доводи відповідача про передчасність заявлених позовних вимог колегія суддів також відхиляє, так як, зазначено вище, обов`язок щодо виплати позивачу вартості частини майна мав бути виконаний відповідачем до 25.10.2017, водночас позовна заява подана до суду першої інстанції нарочно 22.11.2017.

Відповідно до частини третьої статті 148 Цивільного кодексу України спори, що виникають у зв`язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 66 Господарського кодексу України та статтею 139 Господарського кодексу України встановлено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Таким чином, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (статті 76 Господарського процесуального кодексу України). До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Аналогічний висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №925/1165/14.

З огляду на наведене, позивач має право на розрахунок вартості своєї частки саме на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, обчисленої на дату волевиявлення учасника вийти з товариства, тобто на дату подання учасником заяви про вихід з товариства.

З метою з`ясування дійсної (ринкової) вартості майна ТзОВ «Гравіс» судом 11.04.2018 у справі №914/2402/17 була призначена судова експертиза, проведення якої доручено Львівському науково- дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої судом поставлені питання:

-яка дійсна ринкова вартість всіх необоротних і оборотних активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс» (80100, Львівська обл., м. Червоної рад, пр.Шевченка, 16-а, ідентифікаційний код 30463088) станом на дату виходу Спільного підприємства «КИЇВ-ЗАХІД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (80100, Львівська область, м.Червоноград,вул.Івасюка,20, ідентифікаційний код 20780000) з товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс», а саме станом на 25.10.2016?

-яка вартість частини майна пропорційна частці у розмірі 50% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс» ( 80100, Львівська область, м. Червоноград, пр. Шевченка, 16-а, ідентифікаційний код 30463088), з урахуванням дійсної (ринкової) вартості всіх необоротних і оборотних активів товариства, його зобов`язань та прибутку, підлягає виплаті позивачу станом на дату виходу Спільного підприємства «КИЇВ-ЗАХІД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Івасюка, 20, ідентифікаційний код 20780000) з товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс», а саме станом на 25.10.2016?

В загальному обсязі наданих на дослідження матеріалів господарської справи представлено наступні документи із даними щодо визначення показників ринкової вартості об`єктів майна ТОВ «Гравіс» станом на 25.10.2016, використання яких передбачено ухвалою суду від 29.07.2021, а саме:

-Висновок експерта №2514-2523 від 18.11.2019 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи (т. 8 а. с. 104-118);

-Висновок експерта №560/561/562/563/564/565 від 21.05.2021 за результатами проведеної додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи (т. 9, а. с. 194- 230);

-Висновок експерта №1691/1692/1693/1694/1695 від 28.05.2021 за результатами проведення повторної судової оціночно-земельної експертизи (т. 10, а. с. 5-20);

-Висновок експерта №8309-831 1 від 30.06.2021 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи (т. 10, а. с. 28-44);

-Висновок експерта №406/1677-1690 від 01.07.2021 за результатами повторної оціночно-будівельної експертизи (т. 10, а. с.64-89);

-Висновок експерта №8312-8313 від 02.07.2021 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи (т. 10, а. с.47-60).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово- економічної експертизи від 29.04.2022 №3600(том 11,а.с. 128-133), показник вартості майна ТОВ «Гравіс» станом на 25.10.2016, що підлягає розподілу між учасниками, з урахуванням ринкової вартості його необоротних активів (згідно даних оціночно-будівельної, оціночно- земельної. товарознавчих, автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої судових експертиз) становитиме 102 213,0 тис. грн.

Відповідно вартість частини майна, пропорційна частці 50% у статутному капіталі ТОВ «Градіс», з урахуванням дійсної (ринкової) вартості всіх необротних і оборотних активів товариства, його зобов`язань та прибутку, яка підлягала би до виплати учаснику у зв??язку з його виходом з числа учасників даного товариства станом на 25.10.2016 становитиме 51 106 500грн.

Згідно зі статтею 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів іншої ринкової вартості власних активів станом на дату подання (отримання) заяви про вихід або дати виходу учасника (25.10.2016) відповідачем не було надано. Також, відповідачем не було надано суду звіту чи висновку експерта в розумінні вимог статті 98 Господарського процесуального кодексу України на спростування доводів позивача у даній справі.

В апеляційній скарзі відповідач лише стверджує, що висновок експерта №406/1677-1690 від 01.07.2021 за результатами повторної оціночно-будівельної експертизи є неналежним доказом з огляду на притягнення судових експертів до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив призначити повторну судово-економічної експертизи вх.№1898/22 від 22.06.2022, з врахуванням результатів досліджень, зроблених у висновку експерта №3641,8776 від 11.10.2021, який виготовлений на замовлення відповідача Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (судовий експерт Трунова Н.І.), за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи.

За результатами розгляду вказаного клопотання про призначення повторної експертизи суд першої інстанції відмовив у його задоволенні, вказавши, що відповідно до ст. 107 ГПК України при проведені повторної експертизи експертом не досліджуються нові документи (об`єкти), а проводиться дослідження того ж самого об`єму матеріалу. Тобто, даний факт виключає можливість, як на тому наголошує відповідач, для надання останнім додаткових документів по справі (висновку експерта на замовлення відповідача) з метою його дослідження у експертній установі при проведенні повторної експертизи.

Вказані висновки суду відповідачем не оскаржені. При цьому, апеляційний суд зазначає, що призначення повторної експертизи є правом, а не обов`язком суду, яке (право) він реалізує в межах власних повноважень, з урахуванням обставин справи і зібраних у ній доказів (аналогічна позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 06.10.2021 у справі №912/1583/18).

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що наявність заперечень та сумнівів щодо висновків експерта не є безумовною підставою для проведення повторної експертизи, оскільки такі сумніви мають бути підтверджені та обґрунтовані доказами. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №912/3872/17 та від 20.08.2019 у справі №925/195/17.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним і допустимим доказом по справі, яким підтверджується вартість частини майна пропорційної частці учасника СП «Київ-Захід» в формі ТзОВ у статутному капіталі ТзОВ «Гравіс» у розмірі 50% станом на 25.10.2016, що складає 51 106 500 грн, суд вважає висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 29.04.2022 №3600. Додатково суд зазначає, що цей висновок не визнаний недійсним, не скасований і є чинним.

Крім основної суми боргу, позивач також заявив до стягнення 34 687 074,47грн інфляційних втрат(за період з жовтня 2017року по листопад 2022року) та 7 808 793,16грн 3%річних, які нараховані з 26.10.2017 по 28.11.2022.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За актуальною практикою Верховного Суду, учасник господарського товариства, який вийшов зі складу останнього, вправі вимагати сплати вартості майна з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми па підставі статті 625 Цивільного кодексу України (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.03.2020 у справі №912/855/19, від 16.07.2019 у справі №921/233/18, від 23.01.2018 у справі №906/1283/16).

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що за результатами проведеного судом перерахунку інфляційних втрат, такі становлять 31 835 820,24 грн.

Однак, такі висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача інфляційних втрат саме в сумі 31 835 820,24грн, викладені без жодного мотивування (зазначення відповідних розрахунків).

Водночас, за результатами проведеного апеляційним судом розрахунку інфляційних втрат за визначений позивачем період жовтня 2017року по жовтень 2022року, судом встановлено, що проведений позивачем розрахунок є арифметично правильним, відповідно до стягнення з відповідача підлягають 34 687 074,47 грн.

Зокрема, індекс інфляції за весь період = (100.9 : 100) x (101.0 : 100) x (101.5 : 100) x (100.9 : 100) x (101.1 : 100) x (100.8 : 100) x (100.0 : 100) x (100.0 : 100) x (99.3 : 100) x (100.0 : 100) x (101.9 : 100) x (101.7 : 100) x (101.4 : 100) x (100.8 : 100) x (101.0 : 100) x (100.5 : 100) x (100.9 : 100) x (101.0 : 100) x (100.7 : 100) x (99.5 : 100) x (99.4 : 100) x (99.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (100.2 : 100) x (99.7 : 100) x (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) x (101.3 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (100.8 : 100) x (100.6 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) x (104.5 : 100) x (103.1 : 100) x (102.7 : 100) x (103.1 : 100) x (100.7 : 100) x (101.1 : 100) x (101.9 : 100) x (102.5 : 100) = 1.678721

Інфляційне збільшення = 51106500 x 1.678721 - 51106500 = 34 687 074,47 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такий проведено правильно і становить 7 808 793,16 грн.

Поряд з тим, врахувавши те, що інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат, а також, що позивачем не подано доказів, які би свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності та підтверджували факт понесення позивачем збитків, у зв`язку з простроченням виплати вартості частини майна пропорційної частці у статутному капіталі товариства у зв`язку із виходом з числа засновників (учасників) товариства, беручи до уваги, загальну суму заявлених вимог по відсотках річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність зменшення розміру 3% річних та присудження до стягнення 742 234,40 грн по цій позовній вимозі.

Позивач не погодився з такими висновками суду першої інстанції, посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність.

Апеляційний суд погоджується з вказаними доводами апелянта, враховуючи наступне.

Так, передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі N 6-49цс12, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі N 723/304/16-ц, від 27.11.2019 у справі N 340/385/17).

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі 373/2054/16-ц).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд при зменшенні розміру нарахованих позивачем 3 % річних суди керувалися висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання".

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також в умовах договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої у частині другій статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40 % річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96 % річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення 90 календарних днів. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені та процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вирішила справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Таким чином, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи, а саме: встановлення такої процентної ставки на рівні 40 % та 96 %, та її явної невідповідності принципу справедливості, тоді як у даній справі № 914/2402/17 відсотки річних розраховані за встановленою у статті 625 ЦК України ставкою у розмірі 3 % та не вбачається порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час їх нарахування.

При цьому суд першої інстанції, правильно застосувавши загальний висновок Великої Палати щодо права суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України та не звернув увагу, що відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, в тому числі і встановлення такої процентної ставки на рівні 40% та 96%. Водночас, у даній справі значний обсяг простроченої заборгованості зумовлений тривалим простроченням виконання відповідачем свого обов`язку щодо виплати позивачу належної йому частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі товариства і нарахування 3% річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, має компенсаційний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу позивача.

При зменшенні розміру 3 % річних суд першої інстанції послалися на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, однак, враховуючи, що у справі, яка переглядається, та у справі № 902/417/18 обставини не є подібними, про що описано вище, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду про врахуванням ним цієї позиції Великої Палати Верховного Суду до цих правовідносин і відповідно безпідставне зменшення заявленої до стягнення суми 3 % річних. Подібні висновки Верховного Суду також викладені у постановах від 03.02.2021 у справі № 5023/10655/11 (922/1379/20), № 5023/10655/11 (922/474/20), від 07.09.2021 у справі № 927/184/13-Г (927/1074/20) та від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, послідовно підтримані Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.06.2021 у справі № 904/3177/20, від 31.05.2023 у справі № 914/2453/21, від 20.02.2023 у справі № 910/15411/21, від 07.03.2023 у справі № 910/17556/21, від 15.06.2023 у справі № 921/94/21, а також у постанові від 03.08.2023 у справі № 922/567/22.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 7 066 558,76 грн 3% річних та інфляційних втрат в сумі 2 851 254,23грн, в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат задоволити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 34 687 074,47 грн інфляційних втрат і 7 808 793,16 грн 3% річних.

Зі змісту апеляційної скарги позивача також вбачається, що він не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні його позовних вимог про зобов`язання провести державну реєстрацію змін до статуту ТОВ Гравіс у зв`язку із виходом СП Київ-захід із складу учасників товариства.

При прийнятті рішення в цій частині позовних вимог суд першої інстанції суд вірно врахував позицію Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/7674/18.

Так, у п. 16.15 вказаної постанови зазначено, що наведені у статті 148 ЦК України строки мають значення для визначення моменту, коли в товариства настає строк виконання перед особою, яка вийшла з товариства, своїх обов`язків, пов`язаних з таким виходом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про господарські товариства», частини четвертої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (тут і далі у редакції станом на час звернення з позовом) зміни, які сталися в установчих документах товариства і які вносяться до ЄДР, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства. Товариство зобов`язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру.

Для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються, зокрема, такі документи:

- заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР;

- примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до ЄДР, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою;

- установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі;

- примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, та/або рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про примусове виключення зі складу засновників (учасників) юридичної особи або ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі внесення змін, пов`язаних зі зміною складу засновників (учасників) юридичної особи.

З 17 червня 2018 року законодавче регулювання, наведене в частинах першій та п`ятій статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», визначає, що учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників. Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу.

Відтак частиною п`ятою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у редакції, чинній з 17 червня 2018 року, передбачено державну реєстрацію змін до складу учасників та встановлено, що для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію змін до цих відомостей;

2) документ про сплату адміністративного збору;

3) один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників товариства про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства; г) заява про вихід з товариства; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з (повернення з володіння) відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.

Документи подаються учасником, який виходить з товариства, або його спадкоємцем чи правонаступником для випадків якщо подається документ, зазначений у підпункті "г" вказаної частини статті.

З аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з позовом (листопад 2017року) діяв певний порядок для оформлення товариством виходу особи зі складу його учасників, що втілювався у рішенні товариства про зміни в установчих документах товариства чи відповідних судових рішеннях та подальшій державній реєстрації цих змін.

Згідно зі змінами до законодавства, яке регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, право ініціювати реєстрацію змін у складі учасників товариства з обмеженою відповідальністю надано відповідним учасникам товариства.

Така реєстрація в державному реєстрі здійснюється (за ініціативи як товариства так і учасника) з метою фіксації змін відомостей про юридичну особу, засвідчення державою змін у статутних документах товариства, що відбулися на підставі відповідних юридичних фактів.

Реєстрація внесених змін до статутних документів товариства здійснюється в межах правовідносин з державної реєстрації юридичних осіб, а не в межах зобов`язальних правовідносин між товариством та його колишнім учасником.

У разі якщо всупереч законодавству, яке діяло на час звернення позивача до суду, товариство не вчиняло дії у зв`язку з виходом учасника з товариства, у тому числі не вирішувало питання про внесення змін до установчих документів товариства, то підстави для виникнення в товариства перед учасником обов`язку внести до ЄДР такі зміни відсутні. А учасник товариства мав право встановлювати фактичні обставини свого виходу з товариства у спорі з товариством про виконання обов`язків, пов`язаних з таким виходом, спростовуючи дані, внесені до ЄДР.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимога позивача про зобов`язання ТзОВ «Гравіс» провести державну реєстрацію змін на підставі ст.7 Закону України «Про господарські товариства», у зв`язку із виходом із складу учасників ТОВ «Гравіс» СП «Київ-Захід» є неналежним та неефективним способом захисту порушеного права учасника товариства.

В частині оскарження позивачем та відповідачем додаткового рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У підтвердження вимоги про понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду першої інстанції подано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 01.10.2017 укладений між СП Київ-Захід у формі ТзОВ та Адвокатський об`єднанням Вест Партнерс, додаток до договору №1 від 01.10.2017 до договору від 01.10.2017, додаток до договору №2 від 01.01.2020 до договору від 01.10.2017, додаток до договору №3 від 01.01.2021 до договору від 01.10.2017, додаток до договору №4 від 03.01.2022 до договору від 01.10.2017, додаток до договору №5 від 02.01.2023 до договору від 01.10.2017 та акт від 19.05.2023 виконаних робіт (послуг) по Договору про надання правової допомоги від 01.10.2017.

Відповідно до п.1.1. Договору Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Згідно п.3.1, 3.2 Договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду у розмірі визначеною додатком №1 до цього Договору. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за Договором.

Відповідно до додатків до договору №1,2,3,4,5 сторони визначили вартість наданих юридичних послуг наданих на виконання договору від 01.10.2017.

Згідно Акту від 19.05.2023 виконаних робіт (послуг) по Договору про надання правової допомоги від 01.10.2017 було надано наступні послуги: участь у судовому засіданні 19.05.2023 -5000 грн; участь у судовому засіданні 10.03.2023 - 5000 грн; участь у судовому засіданні 09.02.2023 - 5000 грн; участь у судовому засіданні 17.01.2023 5000 грн; участь у судовому засіданні 21.12.2022 4000 грн; участь у судовому засіданні 30.11.2022 4000 грн; підготовка та подання письмових пояснень від 28.11.2022 9000 грн; підготовка та подання заяви про збільшення розміру позовних вимог від 28.11.2022 - 15000 грн; ознайомлення з матеріалами справи (клопотання від 16.11.2022) -2500 грн; правовий аналіз та вивчення додаткових письмових пояснень від 07.1 1.2022 5000 грн; участь у судовому засіданні 12.10.2022 4000 грн; підготовка та подання письмових пояснень від 07.10.2022 9000 грн; участь у судовому засіданні 14.09.2022 4000 грн; правовий аналіз та вивчення заперечень на заяву про збільшення розміру позовних вимог від 12.09.2022 - 5000 грн; правовий аналіз та вивчення клопотання про приєднання доказів від 12.09.2022 5000 грн; підготовка та подання письмових пояснень від 18.08.2022 9000 грн; участь у судовому засіданні 18.08.2022 4000 грн; підготовка та подання заяви про збільшення розміру позовних вимог від 17.08.2022 15000 грн; участь у судовому засіданні 13.07.2022 4000 грн; підготовка та подання письмових пояснень від 08.07.2022 9000 грн; підготовка та подання адвокатського запиту від 30.06.2022 4000 грн; ознайомлення з матеріалами справи (клопотання від 06.06.2022) 2500 грн; правовий аналіз та вивчення Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №3600 від 29.04.2022 17000 грн; участь у судовому засіданні 30.11.2021 3500 грн; участь у судовому засіданні 22.11.2021 3500 грн; правовий аналіз та вивчення клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 19.11.2021 5000 грн; участь у судовому засіданні 04.10.2021 3500 грн; підготовка та подання заяви (в порядку ст. 169) від 01.10.2021 - 9000 грн; участь у судовому засіданні 22.09.2021 3500 грн; правовий аналіз та вивчення клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи від 22.06.2022 5000 грн; ознайомлення з матеріалами справи (клопотання від 22.09.2021) 2000 грн; правовий аналіз та вивчення висновку експерта №8309-8311 за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи 15000 грн; правовий аналіз та вивчення висновку експерта №8212-8313 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи 15000 грн; правовий аналіз та вивчення висновку експерта за результатами повторної оціночно-будівельної експертизи №406/1677-1690 15000 грн; правовий аналіз та вивчення висновку експерта №1691/1692/1693/1694/1695 за результатами проведення повторної судової оціночно-земельної експертизи 15000 грн; правовий аналіз та вивчення висновку експерта №560/561/562/563/564/564 за результатами проведеної додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи 15000 грн; підготовка та подання пояснень від 26.02.2021 9000 грн; ознайомлення з матеріалами справи (клопотання від 24.02.2021) 2000 грн; участь у судовому засіданні 07.12.2020 3000 грн; підготовка та подання додаткових пояснень по суті спору від 19.11.2020 -7500 грн; участь у судовому засіданні 19.11.2020 3000 грн; підготовка та подання додаткових пояснень по суті спору від 26.10.2020 7500 грн; правовий аналіз та вивчення пояснень від 20.10.2020 3000 грн; підготовка та подання додаткових пояснень по суті спору від 15.10.2020 -7500 грн; участь у судовому засіданні 05.10.2020 3000 грн; участь у судовому засіданні 16.09.2020 3000 грн; підготовка та подання письмових пояснень від 14.09.2020 7500 грн; підготовка та подання письмових пояснень від 04.09.2020 7500 грн; ознайомлення з матеріалами справи (клопотання від 27.08.2020) 1500 грн; участь у судовому засіданні 20.08.2020 3000 грн; підготовка та подання клопотання про застосування заходів примусу від 23.06.2020 7500 грн; ознайомлення з матеріалами справи (клопотання від 13.05.2020) 2000 грн; підготовка та подання клопотання про застосування заходів примусу від 16.12.2019 7500 грн; підготовка та подання клопотання про призначення додаткової судової експертизи майна від 16.12.2019 7500 грн; правовий аналіз та вивчення висновку судової автотоварознавчої експертизи №2514-2523 - 10000 грн; підготовка та подання клопотання про призначення повторної судової оціночно-будівельної експертизи від 27.09.2019 7500 грн; підготовка та подання клопотання про призначення повторної судової земельно-оціночної експертизи від 27.09.2019 7500 грн; правовий аналіз та вивчення висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №2529-2543 - 10000 грн; правовий аналіз та вивчення висновку експерта №2524/2525/2526/2527/2528 судової оціночно-земельної експертизи 10000 грн; ознайомлення з матеріалами справи (клопотання від 06.06.2019) 1500 грн; участь у судовому засіданні 06.06.2018 2500 грн; правовий аналіз та вивчення апеляційної скарги від 26.04.2018 5000 грн; участь у судовому засіданні 11.04.2018 2500 грн; правовий аналіз та вивчення клопотання про долучення додаткових доказів від 12.03.2018 5000 грн; участь у судовому засіданні 28.02.2018 2500 грн; участь у судовому засіданні 05.02.2018 2500 грн; участь у судовому засіданні 17.01.2018 2500 грн; підготовка та подання клопотання про призначення комплексної судової експертизи оцінки вартості майна від 15.01.2018 6000 грн; підготовка та подання відповіді на відзив від 10.01.2018 5000 грн; правовий аналіз та вивчення відзиву на позовну заяву від 05.12.2017 5000 грн; участь у судовому засіданні 18.12.2017 2500 грн; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу 7500 грн.; участь у судовому засіданні 06.12.2017 2500 грн; підготовка та подання заяви про вжиття заходів до забезпечення позову 20000 грн; підготовка та подання позовної заяви 30000 грн.

Суд першої інстанції вказав, що у зв`язку із частковим задоволення позову в частині майнової вимоги, дослідивши зазначені докази і доводи позивача, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідність цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, суд приходить до задоволення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 241832,70 грн.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на те, що суд при винесенні рішення зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката , якщо , керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівняні з ринковими цінами адвокатських послуг. Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №911/739/15.

Західний апеляційний господарський суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції . Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат , лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими , а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п.269).

Відтак, враховуючи наведене та матеріали справи, судова колегія апеляційного суду вважає, що наведені в апеляційних скаргах на додаткове рішення доводи апелянтів спростовуються матеріалами справи оскільки, згідно положень ч.2 та ч.4 ст. 126 ГПК України результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, а враховуючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг (вивчення матеріалів, підготовка досудової вимоги та позовної заяви, підготовка клопотань та представництво в судовому засіданні), часом, витраченим адвокатом на надання послуг, зважаючи на обґрунтованість та повноту підготовлених адвокатом документів висновок суду першої інстанції про задоволення 241 832,70 грн витрат на професійну правничу допомогу, як таких що є належним чином обґрунтованими та підтвердженними, - є правильний.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржниками не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс №7 від 06.07.2023 (вх. суду від 11.07.2023 №01-05/2218/23) - залишити без задоволення.

Судовий збір, сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю Гравіс, - за перегляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за скаржником.

2. Апеляційну скаргу Спільного підприємства «Київ-Захід» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю задоволити частково.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.05.2023 у справі № 914/2402/17 в частині відмови у стягненні 7 066 558,76 грн 3% річних та інфляційних втрат в сумі 2 851 254,23грн - скасувати.

В цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат задоволити в повному обсязі. Викласти пункт резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс (80100, Львівська область, м.Червоноград, пр.Шевченка, 16-а; ідентифікаційний код 30463088) на користь Спільного підприємства Київ-Захід у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (80100, Львівська область, м.Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 85; ідентифікаційний код 20780000) 51 106 500,00 грн основного боргу, 34 687 074,47 грн інфляційних втрат, 7 808 793,16 грн 3% річних, 868 350,03 грн судового збору та 360 790,60 грн витрат на проведення судових експертиз.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс (80100, Львівська область, м.Червоноград, пр.Шевченка, 16-а; ідентифікаційний код 30463088) на користь Спільного підприємства Київ-Захід у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (80100, Львівська область, м.Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 85; ідентифікаційний код 20780000) 227 176,80грн судового збору за перегляд рішення апеляційним судом.

4. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 01.06.2023 у справі № 914/2402/17 залишити без змін.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

6. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець