ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2125/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 від 21.08.2023р. за вх. №2-1249/23 про встановлення способу виконання рішення суду по справі №916/2125/22

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Колос (67640, Одеська область, Біляївський район, село Градениці, вул. Леніна, 87, )

про зобов`язання вчинити певні дії

Представники сторін:

від позивача: Разумов В.В. паспорт;

ОСОБА_2 ордер

від відповідача: ОСОБА_3 ордер

Каназірський Ю.Ф. ордер

Рішенням господарського суду від 09.02.2023р. позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Колос про зобов`язання вчинити певні дії був задоволений повністю. Зобов`язано ТОВ Колос повідомити ОСОБА_1 , вартість його частки (станом на 30.06.2022 року), що визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, пропорційно до розміру його частки, яка складає 2,49%, надати її обґрунтований розрахунок та копії документів необхідних для розрахунку.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 року рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2023 у справі №916/2125/22 залишено без змін.

23.06.2023 року Господарським судом Одеської області видано відповідні накази на примусове виконання рішення суду від 09.02.2023 року по справі №916/2125/22.

22.08.2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення способу виконання рішення суду (вх. ГСОО №2-1249/23), в якій заявник просить суд встановити спосіб виконання рішення суду від 09.02.2023р. шляхом зобов`язання ТОВ Колос повідомити ОСОБА_1 вартість його частки (станом на 30.06.2022 року), що визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників ГОВ Колос, яка має відповідати ринковій вартості активів товариства за вирахуванням ринкової вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів Товариства), пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , яка складає 2,49%, надати її обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку.

В обґрунтування заяви вказано, що 11.08.2023 року засобами поштового зв`язку позивач отримав від ТОВ «Колос» лист № 3-08/23 від 01.08.2023 року, яким відповідач на виконання рішення суду по справі № 916/2125/22 було надано розрахунок вартості частки позивача в ТОВ «Колос» станом на 30.06.2022 року. Вказаний розрахунок було здійснено шляхом помноження суми статутного фонду ТОВ «Колос» на розмір частки позивача - 2,49 %, що жодним чином не є вартістю частки заявника, виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників ТОВ «Колос».

18.08.2023 року в Біляївському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області заявник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 72184588. В матеріалах вказаного виконавчого провадження від ТОВ «Колос» наявний лист № 11-08/23 від 03.08.2023 року, яким вказане товариство надало державному виконавцю зазначений вище лист № 3-08/23 від 01.08.2023 року, як доказ ніби-то виконання ним рішення господарського суду Одеської області по справі № 916/2125/22.

Заявник вказує що у нього є побоювання, що Біляївським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області вказані дії ТОВ «Колос» будуть розцінені як виконання судового рішення, що жодним чином не відповідає дійсності.

Вказаний розрахунок, не переконання заявника, не відповідає чинному законодавству та рішенню господарського суду Одеської області по справі № 916/2125/22 яким ТОВ «Колос» було зобов`язано повідомити позивачу вартість його частки (станом на 30.06.2022 року), що визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», , пропорційно до розміру його частки, яка складає 2,49%. надати її обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. ТОВ «Колос» на виконання рішення суду надало по суті грошовий вираз частки ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ «Колос» станом на 30.06.2022 року, що аж ніяк не є ринковою вартістю частки ОСОБА_1 , яка повинна бути визначена виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників ТОВ «Колос».

Ухвалою суду від 29.08.2023р. заява ОСОБА_1 була прийнята та призначена до розгляду в засіданні суду.

05.09.2023р. за вх. №30533/23 до суду Товариства з обмеженою відповідальністю Колос надійшли письмові пояснення на заяву ОСОБА_1 , згідно яких відповідач проти задоволення заяви заперечує та просить суд в її задоволенні відмовити.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012 визначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно зі ст. 18 ГПК України, яка кореспондується зі статтею 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, рішенням господарського суду від 09.02.2023р. позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Колос про зобов`язання вчинити певні дії був задоволений повністю. Зобов`язано ТОВ Колос повідомити ОСОБА_1 , вартість його частки (станом на 30.06.2022 року), що визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Колос, пропорційно до розміру його частки, яка складає 2,49%, надати її обґрунтований розрахунок та копії документів необхідних для розрахунку.

Частиною 1 ст. 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 статті 331 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_1 , поданої з посиланням на приписи ст.331 ГПК України, господарський суд зауважує, що заявник, звертаючись з відповідною заявою про встановлення способу виконання рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2023 р. по справі № 916/2125/22, фактично має на меті часткову зміну резолютивної частини рішення шляхом його доповнення висновком, того що вартість його частки має відповідати ринковій вартості активів товариства за вирахуванням ринкової вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів Товариства).

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 25.11.2015 року у справі № 6-1829цс15, поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Фактично поняття "порядок" виконання судового рішення має спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання рішення суду визначається як процедура виконання встановленого судом способу захисту порушеного або оспорюваного права (законного інтересу), що передбачає строки, черговість, місце, послідовність та інші складові дій щодо виконання рішення суду, а також вказує на права та обов`язки учасників виконавчого провадження і зумовлює наслідки їх здійснення.

В свою чергу, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Тобто, вирішуючи відповідне питання, суд повинен встановити обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення суду.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі № 910/18299/16, зміна способу та порядку виконання рішення можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у порядку і спосіб, які встановлені раніше.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 року по справі "Чіжов проти України" Європейський суд зазначив, що позитивним обов`язкам держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, Верховний Суд вважає, що якщо суд встановлює, що іншим способом рішення виконати неможливо і обраний спосіб не порушує прав інших кредиторів та гарантує ефективне виконання судового рішення, є підстави для зміни способу виконання шляхом передачі позивачу належного відповідачу майна в натурі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ у справі 2/331 від 19.01.2011 року.

Отже, із врахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду, господарський суд вважає, що особа, яка подала заяву про зміну способу і порядку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проте, при здійснені аналізу заяви ОСОБА_1 , господарським судом встановлено, що заявником не надано до суду доказів, які надають можливість встановити обставини, що свідчать про істотне ускладнення виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим, що в свою чергу є підставою для вирішення питання про встановлення або зміну способу виконання рішення суду.

Окрім того, господарський суд зауважує, з урахуванням системного тлумачення вищенаведених норм права, встановлення порядку виконання, за доведеності зазначених в цих нормах підстав, на переконання суду повинно відбуватися в межах вимог того позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні.

Разом з тим, зазначена заява фактично спрямована не на встановлення способу виконання рішення суду, а на зміну рішення по суті та встановлення нових обставин та зміни резолютивної частини рішення суду, що є недопустимим на цій стадії судового провадження.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення суду по справі №916/2125/22 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 21.08.2023р. за вх. №2-1249/23 про встановлення способу виконання рішення суду по справі №916/2125/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 11.09.2023р.

Суддя К.Ф. Погребна