ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2023 р. Справа№ 910/7154/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від ФОП Косовської Л.В: Ковальчук О.М.;

від ТОВ «Івенрайс»: Бала Ю.С.;

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Івенрайс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 (повний текст складено 13.04.2023)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 (повний текст складено 20.04.2023)

у справі № 910/7154/22 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Косовської Людмили Валеріївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івенрайс"

про стягнення 367.085,24 грн та визнання укладеним акта

та за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Івенрайс"

до Фізичної особи-підприємця Косовської Людмили Валеріївни

про стягнення 240 000,00 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У серпні 2022 року Фізична особа-підприємець Косовська Людмила Валеріївна (далі - ФОП Косовська Л.В.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івенрайс" (далі - ТОВ «Івенрайс») 367 085,24 грн, з яких 354 678,30 грн заборгованості за договором №08/09/21-03 оренди сільськогосподарської техніки від 17.05.2021 та додатковими угодами до нього, 5 597,12 грн 3% річних та 6 809,82 грн пені;

- визнати укладеним Остаточний акт №1-220715 від 15.07.2022 щодо узгодження наданих послуг та передачі-приймання відповідних наданих послуг, узгодження залишкової суми заборгованості і зміни та перерахунку залишкової суми заборгованості у національну валюту відповідно до Договору №17/05/21-07Р оренди сільськогосподарської техніки від 17.05.2021, додаткових угод та додатків до нього.

В обґрунтування заявлених вимог ФОП Косовська Л.В. зазначає про порушення ТОВ «Івенрайс» умов договору №08/09/21-03 оренди сільськогосподарської техніки від 17.05.2021 та додаткових угод до нього в частині проведення розрахунків та підписання Остаточного акта №1-220715 від 15.07.2022.

У вересні 2022 року ТОВ "Івенрайс" звернулось із зустрічною позовною заявою, у якій просило стягнути з ФОП Косовської Л.В. 240 000,00 грн штрафних санкцій.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Івенрайс» посилається на порушення ФОП Косовською Л.В. умов Договору №08/09/21-03 оренди сільськогосподарської техніки від 17.05.2021 в частині передачі майна в оренду. Зокрема, ТОВ «Івенрайс» зазначає, що орендодавець не передав йому як орендарю 5 одиниць погодженої сторонами техніки та 1 одиницю техніки було передано з порушенням встановленого п. 3 Додатку №1 до договору строку (до 15.09.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 прийнято зустрічний позов ТОВ "Івенрайс" до ФОП Косовської Л.В. про стягнення 240 000,00 грн до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом вимоги за зустрічним позовом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства «Івенрайс» на користь ФОП Косовської Л.В. 354 678,30грн заборгованості, 5 830,48 грн пені, 349,83 грн 3% річних та 5 412,88 грн судового збору. В іншій частині в задоволенні первісного позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги ФОП Косовської Л.В. про стягнення з ТОВ "Івенрайс" 354 678,30 грн заборгованості, 5 830,48 грн пені та 349,83 грн 3% річних є обґрунтованими, доведеними належними доказами та ТОВ «Івенрайс» належним чином і у встановленому законом порядку не спростованими, а відтак підлягають задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом про стягнення з відповідача пені та 3% річних суд відмовив у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Щодо позовної вимоги ФОП Косовської Л.В. про визнання укладеним Остаточного акта від 15.07.2022 №1-220715 щодо узгодження наданих послуг та передачі-приймання відповідних наданих послуг, узгодження залишкової суми заборгованості і зміни та перерахунку залишкової суми заборгованості у національну валюту відповідно до Договору №17/05/21-07Р оренди сільськогосподарської техніки від 17.05.2021, додаткових угод та додатків до нього, суд зазначив, що такий обраний ФОП Косовською Л.В. спосіб захисту її прав шляхом визнання укладеним Остаточного акта від 15.07.2022 №1-220715 не є ані належним, ані ефективним. Суд дійшов висновку, що порушене право ФОП Косовської Л.В. полягає у несплаті ТОВ «Івенрайс» орендної плати за договором, а не у відмові від підписання цього акта, і захищається шляхом пред`явлення майнових вимог про сплату заборгованості.

Встановивши обставини справи, підстави та предмети пред`явлених первісного та зустрічного позовів, оцінивши належність, допустимість, достовірність зібраних у матеріалах справи доказів окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши дійсні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про: недоведеність наявності складу правопорушення для застосування штрафу як відповідальності за порушення з передачі ТОВ «Івенрайс» техніки, яка була потрібною для досягнення мети договору - обробки посівних площ орендаря; відсутність вини орендодавця у ненаданні такої техніки, відсутність будь-яких негативних наслідків для орендаря. З огляду на обставини цієї справи суд вважав обґрунтованими доводи представника ФОП Косовської Л.В. про те, що мета договору була досягнута меншою кількістю техніки і надання всієї погодженої кількості такої техніки не було доцільним для обробки посівних площ ТОВ «Івенрайс».

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 стягнуто з ТОВ «Івенрайс» на користь ФОП Косовської Л.В. 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну первісного позову та результат вирішення спору, суд дійшов висновку, що розмір заявлених ФОП Косовською Л.В. витрат на правову допомогу в сумі 85 457,25 грн неспівмірним зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), предметом позову та значенням справи для сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з прийнятими Господарським судом міста Києва рішенням від 30.03.2023 та додатковим рішенням від 18.04.2023, ТОВ "Івенрайс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувані рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити повністю, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на ФОП Косовську Л.В.

На думку скаржника, оскаржувані судові рішення є незаконними, не ґрунтуються на доказах, винесені всупереч вимогам матеріального та процесуального права, порушують права та охоронювані інтереси ТОВ «Івенрайс».

Скаржник зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення від 30.03.2023 в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу, річних відсотків та штрафних санкцій, суд стягнув додатково до оплаченої ТОВ «Івенрайс» вартості послуг з оренди техніки з екіпажем вартість послуг, виходячи з площі обробітку 1 403,65 га, в той час як фактично ФОП Косовська Л.В. надала послуги виключно на площі 1 222,45 га; суд не взяв до уваги відсутність доказів обробітку площі, заявленої ФОП Косовською Л.В., та не надав оцінки інформації із засобів GPS-контролю.

Апелянт заперечує проти доводів позивача та висновків суду про направлення ФОП Косовською Л.В. Актів наданих послуг ТОВ «Івенрайс» електронною поштою, а також засобами поштового зв`язку. Скаржник вважає, що ФОП Косовська Л.В. не склала та не направила на адресу ТОВ «Івенрайс» Акти наданих послуг та не надала жодних інших облікових документів, згідно з якими визначена база для розрахунку плати за оренду техніки - реальну площу обробітку.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду про те, що «будь-яких доказів того, що зняті ТОВ «Івенрайс» показники приладів обліку відрізняються від показників, знятих орендодавцем, відомостей про різницю в таких показниках, матеріали справи не містять» та безпідставно зазначив, що «саме лише заперечення визначеного ФОП Косовською Л.В. розміру оброблених площ, без надання зі сторони ТОВ «Івенрайс» обґрунтованих розрахунків відповідних розбіжностей, не може свідчити про існування дійсної різниці між визначеними цими сторонами показниками». Скаржник зазначає, що ФОП Косовська Л.В. не надала жодного з доказів, який підтверджує те, що нею надано послуги саме на площі 1403,65 га. Суд не взяв до уваги, що на сільськогосподарській техніці, яка була передана в рамках договору та на якій працював екіпаж орендодавця, були встановлені засоби GPS-контролю, які фіксували в т.ч. площу обробітку. Так, згідно з інформацією, сформованою в звіті «Наряд на роботу», екіпажі орендодавця на вказаній техніці надали послуги на площі 1 222,45 га.

Таким чином, до сплати за фактично оброблені площі (1 222,45 га) за даними засобів GРS-контролю підлягає сума в розмірі 1 350 512,44 грн. Детальний розрахунок вартості послуг зроблено ТОВ «Івенрайс» в Наряді на роботу, наданому суду першої інстанції. Вказаний розрахунок скаржник додатково додав до апеляційної скарги та зазначив, що це не є поданням додаткового доказу в розумінні ст. 269 ГПК України, оскільки такий доказ вже наявний в матеріалах справи.

На думку скаржника, оскільки він перерахував на розрахунковий рахунок ФОП Косовської Л.В. кошти в загальному розмірі 1 350 513,76 грн, надання послуг орендодавцем на площі 1 222,45 га було оплачено ТОВ «Івенрайс» в повному обсязі.

Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які доводять площу обробітку, зокрема різницю між підтвердженою засобами GPS-контролю площею (1 222,45 га) та включеною до Остаточного акта ФОП Косовською Л.В. площі (1 403,65 га), різниця якої склала 181,20 га, ФОП Косовська Л.В. не надала належних та допустимих доказів того, що нею дійсно було надано послуги на площі 1403,65 га, а не на площі 1222,45 га, як це зафіксовано засобами GPS-контролю, та безпідставно стягнуто з ТОВ «Івенрайс» 354 678,30 грн.

Крім того, оскільки в оренду у передбачений Додатком №1 до договору строк не надано 6 одиниць техніки, ФОП Косовська Л.В. має сплатити ТОВ «Івенрайс» штраф в розмірі 240 000,00 грн із розрахунку: 6 одиниць техніки * 40 000,00 грн.

Господарський суд першої інстанції не врахував, що лише ТОВ «Івенрайс» як самостійний суб`єкт господарювання може оцінювати кількість власних посівних площ та кількість необхідної для їх обробки техніки, а також визначати, яка кількість техніки є «об`єктивно необхідною» для досягнення мети Договору.

У свою чергу ФОП Косовська Л.В., яка узгодила з ТОВ «Івенрайс» до передачі в користування саме 9 одиниць техніки, а не 4, була зобов`язана виконати належним чином взяті на себе обов`язки без отримання будь-яких додаткових вимог про це від орендаря.

На думку скаржника, звертаючи увагу на те, «що метою штрафних санкцій як виду забезпечення виконання зобов`язання є саме недопущення порушення права сторони, як випливає зі змісту зобов`язання; штрафні санкції не можуть бути джерелом збагачення кредитора», суд не врахував, що штрафні санкції, перш за все, спрямовані на укріплення договірної дисципліни та забезпечення правопорядку у сфері господарювання, а ФОП Косовська Л.В., підписуючи Договір, усвідомлювала наслідки його неналежного виконання та погодилася на сплату відповідних штрафних санкцій у випадку порушення власних зобов`язань.

Оскаржуючи додаткове рішення у справі, скаржник зазначає, що в силу вимог ст. 244 ГПК України, воно є невід`ємною складовою основного судового рішення та у випадку скасування основного рішення, підлягає скасуванню разом з основним судовим рішенням.

Таким чином, у випадку якщо апеляційний суд дійде висновку про необхідність скасування рішення від 30.03.2023, додаткове рішення підлягає скасуванню як таке, що є його невід`ємною частиною та ухвалене виключно з підстав задоволення позовних вимог ФОП Косовської Л.В.

На думку скаржника, очевидним є те, що господарський суд першої інстанції під час вирішення спору допустив порушення норм процесуального та матеріального права та, як наслідок, дійшов невірних висновків, які були покладені в основу оскаржуваного судового рішення.

Позиції учасників справи.

ФОП Косовська Л.В. надала відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Івенрайс" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги в частині площі обробітку, ФОП Косовська Л.В. зазначає про направлення нею ТОВ «Івенрайс» Остаточного акта №1-220715 щодо узгодження наданих послуг та передачі-приймання відповідних наданих послуг, узгодження залишкової суми заборгованості і зміни та перерахунку залишкової суми заборгованості у національну валюту відповідно до договору, додаткових угод та додатків до нього. З цим актом ТОВ «Івенрайс» була направлена претензія про сплату заборгованості, пені та 3% річних. Відповіді на претензію не надходило. ТОВ «Івенрайс» не надавало жодних заперечень на претензію та Остаточний акт від 15.07.2022, що свідчить про конклюдентне їх погодження. Крім того, апелянт ні у відзиві, ні в інших заявах по суті справи не вказує, яким є дійсний розмір обробленої площі та якими доказами це підтверджено. Жодної фіксації показників GPS-контролю безпосередньо з приладів, розміщених на техніці орендодавця, ТОВ «Івенрайс» не надає; перевірити зазначені у звіті «Наряд на роботу» показники приладів GPS-контролю є неможливим.

В частині доводів скаржника в частині скарги на рішення про відмову у задоволенні вимог зустрічного позову ФОП Косовська Л.В. зазначає, що їй не направлялось жодних звернень, листів тощо, які свідчили би про наявність вимоги ТОВ «Івенрайс» про передачу всієї погодженої у Додатку №1 до договору техніки, наявність у ТОВ «Івенрайс» претензій з цього приводу до моменту пред`явлення ФОП Косовською Л.В. позову про стягнення заборгованості за договором. Також ТОВ «Івенрайс» не надало суду першої інстанції складеного на дату та в місці передачі техніки повноважними представниками орендаря відповідно до п. 2.6 договору акта про ненадання техніки, який підтверджував би реальність порушення умов договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7154/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ТОВ "Івенрайс" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 до надходження матеріалів справи №910/7154/22.

17.05.2023 матеріали справи №910/7154/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Івенрайс" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі №910/7154/223 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Івенрайс" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі №910/7154/22. Розгляд справи призначено на 17.07.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2023 клопотання представника ФОП Косовської Л.В. адвоката Ковальчука О.М. про участь у судовому засіданні, призначеному на 17.07.2023, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Судове засідання 17.07.2023 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 призначено судове засідання на 28.08.2023. Доручено представнику ФОП Косовської Л.В. адвокату Ковальчуку О.М. забезпечити проведення судового засідання у справі №910/7154/22 в режимі відеоконференції 28.08.2023.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

17.05.2021 ФОП Косовська Л.В. (орендодавець) та ТОВ "Івенрайс" (орендар) уклали договір №17/05/21-07Р оренди сільськогосподарської техніки (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування сільськогосподарську техніку (далі - майно / орендоване майно / техніка). Склад, вартість, технічні та інші характеристики майна погоджуються сторонами у додатках до даного договору.

Майно передається у оренду разом з екіпажами орендодавця, які забезпечують управління, технічну експлуатацію, обслуговування і ремонт орендованого майна, - відповідно до кількості одиниць самохідної техніки. Екіпаж не припиняє трудових відносин із орендодавцем та не вступає у трудові відносини з орендарем. За цим договором орендодавець також надає орендареві комплекс послуг для забезпечення нормального використання майна (п. 1.2 договору).

Майно передається в оренду з метою використання в господарській діяльності орендаря та відповідно до його цільового призначення. Сторони домовилися, що у межах строку дії договору допускаються неодноразові операції з передачі і повернення орендованого майна (з екіпажами) на підставі підписаних сторонами додатків (п. п. 1.3, 1.6. договору).

Згідно з п. п. 2.1, 2.2, 2.4 договору орендар вступає у користування конкретним майном з моменту передачі його в оренду за Актом передачі-приймання. Орендар зобов`язаний оглянути орендоване майно в місці його передачі та в момент передачі. За результатами огляду орендар підписує Акт передачі-приймання, чим підтверджує, що орендоване майно відповідає найменуванню згідно додатків до даного договору, воно справне, не пошкоджене, належної якості, належної комплектності, наявна вся необхідна документація. Оскільки майно орендується із екіпажем, орендар не несе відповідальності за його технічний стан, комплектність, справність у період оренди, в т.ч. в разі пошкодження внаслідок дій екіпажу під час використання за договором оренди.

Розмір плати за користування майном, порядок її нарахування і строки сплати визначаються сторонами у додатках до договору (п. 3.1 договору).

Сторони домовились використовувати для визначення розміру орендної плати еквівалент у доларах, США. Сторони погодили, що суми орендної плати, що підлягають сплаті за цим Договором, в обов`язковому порядку підлягають зміні та перерахунку у випадку зміни курсу купівлі долара США на міжбанківському валютному ринку на час закриття валютних торгів (за інформацією на сайті: http://minfin.com.ua/ua/currency/mb, в розділі «Валюта», значення «Купівля»), станом на дату, яка передує даті підписання кожного Акта про надані послуги оренди, в порівнянні з курсом купівлі долара США на міжбанківському валютному ринку на час закриття валютних торгів (за інформацією на сайті: http://minfm.com.ua/ua/currency/mb, в розділі "Валюта", значення "Купівля") на дату, яка передує даті підписання відповідного додатку до Договору. У цьому випадку сума орендної плати в гривнях змінюється пропорційно до зміни курсу купівлі долара США, вказаного у попередньому реченні, та не потребує укладення додаткових угод. У зв`язку із застосуванням валютного еквіваленту розміру орендної плати вона не підлягає індексації. Розрахунки за Договором проводяться Сторонами у гривнях (п. п. 3.2, 3.3 договору).

Сума всіх орендних платежів орендаря на користь орендодавця є ціною цього договору. Вартість роботи екіпажів техніки, що орендується, а також вартість комплексу послуг орендодавця для забезпечення нормального використання техніки включені до складу орендної плати і окремо орендарем не оплачуються. Витрати на утримання екіпажів несе орендодавець (п. п. 3.5, 3.6 договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що орендар має право надавати екіпажу орендодавця обов`язкові для виконання вказівки, визначити обсяги, строки і умови виконання робіт, встановлювати маршрути руху техніки, встановлювати на майно засоби GPS-контролю, відслідковувати її пересування, знімати показники приладів обліку.

Згідно з п. п. 6.1-6.4 договору орендодавець зобов`язався: передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за Актом передачі-приймання разом з екіпажем до дати, визначеної відповідним додатком до договору; сформувати екіпажі техніки з числа досвідчених і компетентних осіб, які мають права здійснювати експлуатацію відповідних транспортних засобів та/або техніки, мають необхідну кваліфікацію і допуски, перебувають із орендодавцем у офіційних трудових відносинах; забезпечити у період оренди силами приданих екіпажів технологічні параметри роботи техніки у т.ч. в питаннях дотримання швидкісних, якісних, технологічних, технічних характеристик (у т.ч. щодо граничних обсягів споживання пального, втрат зерна, глибини рихлення та ін,), якщо вони будуть погоджені сторонами у додатках та додаткових угодах до договору; у випадках неможливості виконання членами екіпажу своїх трудових обов`язків, а також у випадках вимоги орендаря провести термінову заміну або доформування відповідних екіпажів.

Цей договір укладено строком по 31.12.2021 включно. Строк дії даного договору може бути продовжений шляхом укладення сторонами відповідної угоди в письмовій формі, яка є його невід`ємною частиною (п. 9.1 договору).

Додатком №1 до договору сторони визначили перелік техніки, яка передається в користування, у кількості 6 одиниць комбайнів John Deere.

У п. 5.1 Додатку №1 до договору визначено, що розмір плати за користування майном встановлюється у фіксованому розмірі за обробіток 1 га сільськогосподарських площ, оброблених технікою орендодавця за тарифами, встановленими у цьому Додатку.

Орендна плата нараховується з моменту отримання майна за Актом передачі-приймання і до моменту закінчення строку оренди на підставі показників лічильників техніки, тахографів, об`єктивних даних засобів GPS-контролю, облікових документів, виходячи із площі оброблених полів (п. 5.2 Додатку №1 до договору).

Згідно з п. 5.3 Додатку №1 до договору зведені облікові документи щодо оброблених площ погоджуються сторонами не рідше одного разу на місяць і є підставою для нарахування орендної плати.

Орендна плата, розрахована за правилами договору на підставі погоджених сторонами зведених облікових документів, скоригована на суму перевитрати технікою орендодавця пального, сплачується орендарем щомісячно, не пізніше 25 числа місяця, що слідує за звітним.

Додатком № 2 до договору сторони визначили склад екіпажів відповідних комбайнів.

У Додатку №3 до Договору сторони узгодили технологічні параметри роботи техніки, які мають бути забезпечені екіпажами.

02.06.2021 сторони підписали Додаткову угоду №2 до договору, якою збільшили кількість техніки до 9 одиниць та внесли відповідні зміни до додатку №2 до договору, а також встановили орендну плату в розмірі 42 долара США за одну одиницю техніки, що відпрацьовує 1 Га (за кожний 1 Га).

13.09.2021 у користування передано 3 одиниці техніки, та 26.09.2021 - 1 одиниця, що підтверджується підписаними обома сторонами актами передачі-приймання майна.

23.10.2021 сторони підписали акт повернення майна з оренди у кількості 4 одиниці.

ФОП Косовська Л.В., надавши ТОВ «Івенрайс» техніку для обробки посівних площ та виконано умови договору, склала акти надання послуг:

- №33 від 30.09.2021 на суму 109 996,58 грн;

- №35 від 23.10.2021 на суму 1 440 517,18 грн.

Вказані акти надання послуг ТОВ «Івенрайс» не підписало.

Також ФОП Косовська Л.В. виставила ТОВ «Івенрайс» рахунки на оплату:

- №18 від 30.09.2021 на суму 109 996,58 грн;

- №21 від 23.10.2021 на суму 1 440 517,18 грн.

ФОП Косовська Л.В. стверджує, що 24.09.2021, 20.10.2021 та 05.11.2021 направила вказані акти ТОВ «Івенрайс» засобами поштового зв`язку, а також електронною поштою. За твердженням ФОП Косовської Л.В., підписані примірники актів повернуті їй не були, зауважень чи незгоди з цими актами також не надходило.

ТОВ «Івенрайс» здійснило часткову оплату за надані за договором послуги, а саме:

23.10.2021 - 300 000,00 грн;

30.11.2021 - 336 695,00 грн;

22.12.2021 - 397 935,00 грн;

26.01.2022 - 315 883,16 грн.

15.07.2022 із супровідним листом від 15.07.2022 ФОП Косовська Л.В. направила ТОВ «Івенрайс» для підписання Остаточний акт №1-2020715 на загальну суму 58 953,3 доларів США (з розрахунку за 1403,65 га опрацьованої площі).

У претензії від 15.07.2022 ФОП Косовська Л.В. просила сплатити заборгованість за договором у розмірі 354 678,30 грн, а також пеню та 3 % річних.

У відповідь на вказану претензію ТОВ «Івенрайс» повідомило, що заборгованість перед орендодавцем за договором відсутня, оскільки воно повністю сплатило вартість оренди за фактично відпрацьовану площу, акти надання послуг №33 від 30.09.2021 та №35 від 23.10.2021 товариство не отримувало та їх направлення на електронну адресу не відповідає умовам Договору, розмір опрацьованої площі за Договором (1403,65 га) не підтверджується зведеними обліковими документами та не визнається ТОВ «Івенрайс». Також орендар просив орендодавця сплатити штраф у розмірі 200 000,00 грн за ненадання в оренду 5 одиниць техніки.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За визначенням ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 6, 627, 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у т.ч. кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями ЦК України та ст. ст. 283-291 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму (ст. 765 ЦК України).

Статтею 766 ЦК України передбачено, що якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу (ст. 798 ЦК України).

Відповідно до ст. 800 ЦК України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Частинами 1 та 6 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За визначенням ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондуються зі ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд встановив, що на виконання умов договору орендодавець передав орендарю техніку 13.09.2021 (3 одиниці техніки) та 26.09.2021 (1 одиниця), яка була повернута з користування 23.10.2021.

Орендодавець у позовній заяві стверджує та зазначає в т.ч. у Остаточному акті, що загальна площа оброблених сільськогосподарських площ орендаря період складає 1403,65 га.

Орендар з таким розміром обробленої площі не погоджується, проте і у відзиві, і в інших заявах по суті справи вказує, що дійсний, на його думку, розмір обробленої площі підтверджується Нарядом на роботи. Разом з тим апеляційний суд відзначає, що цей документ є одностороннім, складеним самим відповідачем. Крім того у відзиві на позов та інших заявах, що подавались суду першої інстанції, взагалі не вказувалось на можливість підтвердити визначену відповідачем площе обробленої землі за показниками засобів GPS-контролю і відповідні докази не згадувались і не подавались суду.

При цьому матеріали справи свідчать, що оплати орендарем на користь орендодавця були здійснені за відсутності будь-яких підписаних актів наданих послуг у період з 23.10.2021 по 26.01.2022.

Докази листування або іншої комунікації між сторонами щодо розміру оброблених за договором сільськогосподарських площ орендаря до 15.07.2021 (дата направлення ФОП Косовською Л.В. вимоги про підписання Остаточного акта та претензії про сплату заборгованості) у матеріалах справи відсутні.

Господарський суд першої інстанції доцільно відзначив, що за умовами п. 5.3 договору та п. 5.2 Додатку №1 до договору саме ТОВ «Івенрайс» має право визначити обсяги, строки і умови виконання робіт, встановлювати маршрути руху техніки, встановлювати на майно засоби GPS-контролю, відслідковувати її пересування, знімати показники приладів обліку, на підставі яких нараховується орендна плата.

Докази того, що зняті ТОВ «Івенрайс» показники приладів обліку відрізняються від показників, визначених орендодавцем, відомостей про різницю в таких показниках, до матеріалів справи не надано.

За таких підстав апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду, що саме лише заперечення ТОВ «Івенрайс» визначеного ФОП Косовською Л.В. розміру оброблених площ без надання ним обґрунтованих розрахунків відповідних розбіжностей не може свідчити про існування дійсної різниці між визначеними цими сторонами показниками.

Оскільки після отримання ТОВ «Івенрайс» Остаточного акта наданих послуг ним не було надано Орендодавцю обґрунтованої та мотивованої відмови від підписання цього акту, в т.ч. в частині розміру оброблених площ; визначений ФОП Косовською Л.В. розмір оброблених площ (1403,65 га) не спростований, то відсутні підстави для несплати залишку орендної плати в розмірі 354 678,30 грн (обрахованого відповідно до умов договору станом на 14.07.2022).

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем доказів направлення актів надання послуг №33 від 30.09.2021 на суму 109 996,58 грн та №35 від 23.10.2021 від 30.09.2021 на суму 109 996,58 грн та №35 від 23.10.2021 на суму 1 440 517,18 грн, а також рахунків на оплату №18 від 30.09.2021 на суму 109 996,58 грн та №21 від 23.10.2021 на суму 1 440 517,18 грн до вказаних актів відповідно.

Так, за твердженням ФОП Косовської Л.В., акти наданих послуг були направлені ТОВ «Івенрайс» 24.09.2021, 20.10.2021 та 05.11.2021 засобами поштового зв`язку, а також електронною поштою.

Однак станом на 24.09.2021 акти №33 від 30.09.2021 та №35 від 23.10.2021 ще не були складені, що вбачається з дат цих актів; крім того, отримувачем згідно відомостей накладної ТОВ «Нова Пошта» є ТОВ «Аграрні системні технології», а не ТОВ «Івенрайс», з адресою отримання у м. Рівне.

Накладна ТОВ «Нова Пошта» від 20.10.2021 свідчить, що одержувачем є приватна особа Давидюк Віталій Олегович з адресою отримання у м. Рівне. Накладна від 05.11.2021 свідчить, що отримувачем є ТОВ «Аграрні системні технології» з адресою отримання у м. Рівне.

Тобто за жодною з накладних отримувачем ТОВ «Івенрайс» не є і ФОП Косовська Л.В. не надала доказів на підтвердження того, що Давидюк В.О. та ТОВ «Аграрні системні технології» є особами, уповноваженими отримувати від ФОП Косовської Л.В. кореспонденцію для ТОВ «Івенрайс».

Однак зазначене не спростовує того, що ТОВ «Івенрайс» не довело того, що визначений ФОП Косовською Л.В. розмір оброблених площ (1403,65 га) є необґрунтованим. Колегія суддів повторно відзначає, що навіть у відповіді на претензію ТОВ «Івенрайс» не вказало розмір площ, який, на його думку, було оброблено технікою ФОП Косовської Л.В.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ФОП Косовської Л.В. про стягнення з ТОВ «Івенрайс» заборгованості за договором у розмірі 354.678,30 грн.

Щодо вимог ФОП Косовської Л.В. про стягнення з ТОВ «Івенрайс» 6 809,82 грн пені та 5 597,12 грн 3% річних, нарахованих за період прострочення з 26.01.2022 по 05.08.2022, суд відзначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття ст. 230 ГК України визначає, що одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Суд встановив, що умовами п. 8.5 договору сторони погодили, що у випадку порушення строків сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожний день такого порушення.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий ФОП Косовською Л.В. та здійснений місцевим господарським судом розрахунок пені та 3% річних, враховуючи направлення ФОП Косовською Л.В. Остаточного акта виконаних робіт з супровідним листом 15.07.2022, за період 25.07.2022-05.08.2022, апеляційний господарський суд встановив, що до стягнення з ТОВ «Івенрайс» на користь ФОП Красовської Л.В. підлягає 5 830,48 грн пені та 349,83 грн 3% річних.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги ФОП Косовської Л.В. про стягнення з ТОВ «Івенрайс» 354 678,30 грн заборгованості, 5 830,48 грн пені та 349,83 грн 3% річних є обґрунтованими, доведеними належними доказами та відповідачем належним чином і у встановленому законом порядку не спростованими, а відтак підлягають задоволенню. В задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом про стягнення з відповідача пені та 3% річних суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Апеляційний господарський суд відзначає, що ТОВ «Івенрайс» не вказує про допущені господарським судом першої інстанції порушення в частині вимог ФОП Косовської Л.В. про визнання укладеним Остаточного акта від 15.07.2022 №1-220715 щодо узгодження наданих послуг та передачі-приймання відповідних наданих послуг, узгодження залишкової суми заборгованості і зміни та перерахунку залишкової суми заборгованості у національну валюту відповідно до договору №17/05/21-07Р оренди сільськогосподарської техніки від 17.05.2021, додаткових угод та додатків до нього.

А тому апеляційний господарський суд, з огляду на встановлені ст. 269 ГПК України межі перегляду справи в апеляційній інстанції, переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ «Івенрайс» до ФОП Косовської Л.В. про стягнення 240 000,00 грн штрафних санкцій за порушення умов договору №08/09/21-03 оренди сільськогосподарської техніки від 17.05.2021 в частині строків передачі майна в оренду апеляційний господарський суд зазначає таке.

Суд встановив, що Додатком №1 до Договору сторони визначили перелік техніки, яка передається в користування, у кількості 6 одиниць комбайнів John Deere.

Додатковою угодою №2 від 02.06.2021 до договору сторони збільшили кількість техніки до 9 одиниць та внесли відповідні зміни до Додатку №2 до договору.

Суд відзначає, що умови передачі та повернення орендованого майна визначені розділом 2 Договору.

За умовами п. 2.2 договору орендар зобов`язаний оглянути орендоване майно в місці його передачі та в момент передачі. За результатами огляду орендар підписує Акт передачі-приймання, чим підтверджує, що орендоване майно відповідає найменуванню згідно додатків до даного договору, воно справне, не пошкоджене, належної якості, належної комплектності, наявна вся необхідна документація.

У п. п. 2.6, 2.7 договору сторони погодили, що достатнім і належним доказом ненадання техніки та/або екіпажів у місце передачі майна в оренду є відповідний акт, складений на такому місці представниками орендаря. Надання орендодавцем неробочої та/або некомплектної техніки, та/або іншої техніки, ніж була погоджена сторонами, та/або прибуття екіпажу, що не має права на керування технікою та/або в стані, що виключає можливість керування технікою, спричиняє ті ж договірні наслідки, що і ненадання. У таких випадках представниками орендаря та орендодавця складається відповідний акт та, у випадку відмови представника орендодавця підписувати вказаний акт, він підписується будь-якою незалежною третьою стороною або її представником з відміткою, хто саме з представників орендодавця відмовився від підписання акта.

13.09.2021 у користування орендарю було передано 3 одиниці техніки, та 26.09.2021 - 1 одиниця, що підтверджується підписаними обома сторонами актами передачі-приймання майна.

23.10.2021 сторони підписали акт повернення майна з оренди у кількості 4 одиниці.

Посилаючись на те, що орендодавець не передав йому (орендарю) 5 одиниць погодженої сторонами техніки, а 1 одиницю техніки було передано з порушенням встановленого п. 3 Додатку №1 до договору строку (до 15.09.2021), ТОВ «Івенрайс» нарахувало та заявило до стягнення з ФОП Косовської Л.В. штраф у загальному розмірі 240 000,00 грн на підставі п. 8.2 договору.

Так, умовами п. 8.2 договору сторони погодили, що у випадку порушення строків передачі майна у оренду орендодавець сплачує орендареві штраф в розмірі 40 тис. грн за кожну одиницю техніки, яка була погоджена сторонами у додатку, але не була своєчасно доставлена орендодавцем у місце передачі майна в оренду, за кожний такий випадок. Вказаний штраф застосовується до орендодавця також і у випадку, якщо техніка була доставлена, але орендодавцем не було забезпечено своєчасне прибуття екіпажу.

Статтею 766 ЦК України передбачено, що якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Матеріали справи свідчать про відсутність звернень ТОВ «Івенрайс» до ФОП Косовської Л.В. з листами та або вимогами про передачу йому (орендарю) всієї погодженої в Додатку №1 до Договору техніки, наявність у ТОВ «Івенрайс» будь-яких претензій з цього приводу, до дати звернення ФОП Косовської Л.В. з вимогою про сплату заборгованості за Договором.

ТОВ «Івенрайс» також не надало у матеріали справи складеного на дату та в місці передачі техніки повноважними представниками орендаря відповідно до п. 2.6 договору акта про ненадання техніки, який би підтверджував реальність порушення умов договору.

ТОВ «Івенрайс» також не вказує, що за результатами виконання договору було оброблено не всі посівні площі.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Положеннями ст. 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ТОВ «Івенрайс» не довело наявності складу правопорушення для застосування штрафу як відповідальності за порушення зобов`язання, а саме реального порушення орендодавцем зобов`язання з передачі ТОВ «Івенрайс» техніки, яка була потрібною для досягнення мети договору - обробки посівних площ орендаря, наявності вини орендодавця у ненаданні такої техніки, наявності будь-яких негативних наслідків для орендаря, а тому вимоги позову ТОВ «Івенрайс» до ФОП Косовської Л.В. задоволенню не підлягають.

Щодо заяви ФОП Косовської Л.В. про стягнення судових витрат.

З позовною заявою ФОП Косовська Л.В. надала попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, понесених позивачем та які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи. Зокрема, понесені витрати - 56 250,00, очікувані - 18 750,00 грн.

31.03.2023, після ухвалення судом рішення від 30.03.2023 у справі, ФОП Косовська Л.В. звернулась із завою про стягнення судових витрат, у якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Івенрайс» 85 457,25 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ФОП Косовська Л.В. надала (в копіях):

договір №13/6 про надання правової допомоги від 16.06.2022, укладений з адвокатом Ковальчуком О.М.;

додаткову угоду №1 до договору №13/6 з додатком №1;

акти прийому-передачі гонорару (грошових коштів) від 16.06.2022 на суму 56 250,00 грн, від 16.12.2022 на суму 3 750,00 грн, від 25.01.2023 на суму 3 750,00 грн, від 22.02.2023 на суму 3 750,00 грн, від 22.03.2023 на суму 3 750,00 грн, від 31.03.2023 на суму 3 750,00 грн та відповідні прибуткові касові ордери.

ТОВ «Івенрайс» звернулось з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якому просило зменшити розмір витрат ФОП Косовської Л.В. на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 8 000,00 грн.

ТОВ «Івенрайс» вважає заявлений ФОП Косовською Л.В. розмір витрат на професійну правничу допомогу завищеним, неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вартість участі адвоката в 1 судовому засіданні (3 750,00 грн) є надмірною та не відповідає критерію розумності.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Колегія суддів відзначає, що, оскаржуючи додаткове рішенні у справі, ТОВ «Івенрайс» у апеляційній скарзі зазначає, що в силу вимог ст. 244 ГПК України воно є невід`ємною складовою основного судового рішення та у випадку скасування основного рішення підлягає скасуванню разом з основним судовим рішенням. Таким чином апелянт виснує, що у випадку скасування рішення від 30.03.2023 додаткове рішення підлягає скасуванню як таке, що є його невід`ємною частиною та ухвалене виключно з підстав задоволення позовних вимог ФОП Косовської Л.В.

Інших доводів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення апелянт не наводить.

Відтак, апеляційний господарський суд, враховуючи висновок про правомірність рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023, здійснює перегляд оскаржуваного додаткового рішення у встановлених ст. 269 ГПК України межах та відзначає, що наведені апелянтом у скарзі підстави для скасування додаткового рішення відсутні.

При цьому апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що, враховуючи встановлені обставини, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну первісного позову та результат вирішення спору, розмір заявлених ФОП Косовською Л.В. витрат на правову допомогу в сумі 85 457,25 грн є неспівмірним зі складністю справи, значенням справи для сторін. Покладення на ТОВ «Івенрайс» всіх витрат ФОП Косовської Л.В. на правову допомогу (56 250,00 грн відповідно до п. п. 2.1, 3.1 договору №13/6 про надання правової допомоги від 16.06.2022 та окремо за участь у судових засіданнях в розмірі з розрахунку по 3 750,00 грн 1 за судове засідання) не відповідає критеріям розумності та необхідності таких витрат. Так само необґрунтованим є покладення на ТОВ «Івенрайс» 6 707,25 грн витрат відповідно до додаткової угоди №1 до договору (щодо витрат на паливо для автомобіля адвоката та добові відрядження з розрахунку на 2 доби для участі в судовому засіданні 15.09.2022), оскільки відшкодування таких витрат за рахунок іншої сторони не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (необхідності таких витрат).

Колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що до стягнення з ТОВ «Івенрайс» на користь ФОП Косовської Л.В. підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івенрайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі № 910/7154/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі № 910/7154/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/7154/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.09.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак