УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

08.09.2023Справа № 910/12854/23

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву б/н від 22.08.2023 року «Про забезпечення позову» Фармацевтичного заводу «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.)

у справі № 910/12854/23

за позовом Фармацевтичного заводу «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.)

до 1. Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»

2. Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL)

про визнання патенту на винахід недійсним повністю

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Фармацевтичного заводу «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) (позивач) надійшла позовна заява б/н від 14.08.2023 року до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (відповідач-1) та Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) (відповідач-2), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- визнати патент України № 77306 на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» недійсним повністю;

- зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру України винаходів стосовно визнання недійсним повністю патенту України № 77306 на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені НОІВ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) є власником патенту України № 77306 від 15.11.2006 року на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ», патент є чинним до 15.05.2028 року. Позивач зазначає, що винаходи за патентом України № 77306 не відповідають умові патентноздатності «винахідницький рівень», тому не могли отримати правову охорону в України, що є підставою для визнання патенту України № 77306 від 15.11.2006 року недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12854/23, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.02.2024 року. Вказаною ухвалою постановлено надіслати Міністерству юстиції України документи з перекладом на шведську мову (ухвали Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 року про відкриття провадження у справі № 910/12854/23 та позовної заяви б/н від 14.08.2023 року з доданими до неї документами) для їх подальшого направлення через дипломатичні канали учаснику судового процесу, юридичній особі-нерезиденту: Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) та зупинено провадження у справі № 910/12854/23 до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

22.08.2023 року через відділ діловодства суду від Фармацевтичного заводу «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) надійшла заява б/н від 22.08.2023 року «Про забезпечення позову», в якій заявник просить:

- заборонити компанії Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) вчиняти будь-які дії з передачі іншим особам всіх або частини виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» за патентом України № 77306;

- заборонити Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" вносити зміни до Державного реєстру України винаходів щодо передання виключних майнових прав інтелектуальності власності на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» за патентом України № 77306 та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

В обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) є власником патенту України № 77306 від 15.11.2006 року на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ», патент є чинним до 15.05.2028 року. Як вказує заявник, винаходи за патентом України № 77306 не відповідають умові патентноздатності «винахідницький рівень», тому не могли отримати правову охорону в України. Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL), як власник патенту України № 77306 має потенційну можливість передати (відчужити) права на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» іншим особам, тому у разі передачі (відчуження) Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) прав на патент України № 77306 будь-яким особам може призвести до залучення до розгляду справи третіх осіб, перелік яких може постійно змінюватися, у разі, зокрема, постійної зміни або розширення переліку ліцензіатів. Наявність таких обставин ускладнить ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву б/н від 22.08.2023 року «Про забезпечення позову» Фармацевтичного заводу «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.), суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі № 910/1261/20, від 25.09.2020 року № 921/40/20).

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 року у справі № 910/20007/20, від 30.06.2022 року у справі № 911/3616/21(911/184/22).

Так, предметом спору у даній справі є визнання патенту України № 77306 на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» недійсним повністю та зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру України винаходів стосовно визнання недійсним повністю патенту України № 77306 на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені НОІВ.

Оскільки Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру у цьому випадку має бути застосовано та досліджено таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частинами першою - другою статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Дорани проти Ірландії").

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 11 ГПК України).

Суд звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальний та ефективний захист або поновлення порушених його прав (інтересів), якщо рішення буде прийняте на його користь, в тому числі задля забезпечення можливості захисту порушених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі № 910/18739/16, від 21.10.2021 року у справі № 910/20007/20).

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) є власником патенту України № 77306 від 15.11.2006 року на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ», патент є чинним до 15.05.2028 року.

Як стверджує позивач, винаходи за патентом України № 77306 не відповідають умові патентноздатності «винахідницький рівень», тому не могли отримати правову охорону в України.

На думку позивача, Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL), як власник патенту України № 77306 має потенційну можливість передати права на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» іншим особам, тому у разі передачі Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) прав на патент України № 77306 будь-яким особам може призвести до залучення до розгляду справи третіх осіб, перелік яких може постійно змінюватися, у разі, зокрема, постійної зміни або розширення переліку ліцензіатів. Наявність таких обставин ускладнить ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ст. 464 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту (свідоцтва), якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно з частиною шостою статті 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" володілець патенту може передавати на підставі договору виключні майнові права інтелектуальної власності на винахід (корисну модель) будь-якій особі, яка стає його правонаступником, а щодо секретного винаходу (корисної моделі) - тільки за погодженням із Державним експертом..

За змістом пункту 2 статті 1114 Цивільного кодексу України факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, пунктом 2.1 Положення про Державний реєстр патентів України на винаходи, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.04.2001 року № 291 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2001 року за № 379/5570, передбачено, що реєстрація патенту (деклараційного патенту) здійснюється шляхом унесення відповідного запису до реєстру на підставі рішення Державної служби про видачу патенту (деклараційного патенту) та за наявності документів про сплату державного мита за видачу патенту (деклараційного патенту) і збору за публікації про видачу патенту (деклараційного патенту).

У процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості, зокрема, щодо зміни імені фізичної особи - власника (власників) або повного найменування юридичної особи - власника (власників) і/або адреси власника (власників) патенту (деклараційного патенту) (п. 2.2. Положення).

У справах, пов`язаних з визнанням охоронних документів недійсними, можливе застосування заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві - володільцеві спірного документа передавати будь-якій особі (особам) право власності на об`єкт інтелектуальної власності та/або надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання об`єкта інтелектуальної власності; заборони Державній службі інтелектуальної власності України приймати рішення про внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів/свідоцтв України стосовно даного об`єкта інтелектуальної власності, вносити відповідні зміни до даного Реєстру та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність.

Такі заходи мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі передання Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід за патентом України № 77306 іншим особам призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку із наявністю нового володільця (володільців) патенту. Також, це може зумовити необхідність звернення позивача до суду з іншими позовами для захисту його прав. Вказане свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, суд зазначає, що у разі передання Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід за патентом України № 77306 будь-якій іншій особі (особам), невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки у Державному реєстрі патентів України будуть міститись відомості про особу (осіб), якій (яким) передано право власності на винахід за патентом України № 77306, а не відомості про Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL).

При цьому, судом враховано співвідношення права (інтересу), про захист яких просить позивач, та наслідків заборони Державному підприємству "Український інститут інтелектуальної власності" вчиняти певні дії.

Передбачена процесуальним законом заборона особі вчиняти певні дії не є втручанням у повноваження Підприємства, а виступає як обґрунтоване обмеження його дій виключно з метою забезпечення виконання судового рішення (в разі задоволення позовних вимог).

У даній справі встановлені судом обставини свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів позивача у разі задоволення позову.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Таким чином, з огляду на викладене вище, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про обгрунтованість заяви Фармацевтичного заводу «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, 139, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву б/н від 22.08.2023 року «Про забезпечення позову» Фармацевтичного заводу «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) у справі № 910/12854/23 - задовольнити.

2. Заборонити компанії Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) (ідентифікаційний код , адреса: SE-431 83, Мельндаль, Швеція; SE-431 83 Molndal, Sweden SE) вчиняти будь-які дії з передачі іншим особам всіх або частини виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» за патентом України № 77306.

3. Заборонити Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, 1) вносити зміни до Державного реєстру України винаходів щодо передання виключних майнових прав інтелектуальності власності на винахід «С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ» за патентом України № 77306 та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

4. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 року у справі № 910/12854/23 є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 08.09.2023 року.

5. Строк пред`явлення ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 року у справі № 910/12854/23 до виконання становить три роки, тобто до 08.09.2026 року.

6. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 року у справі № 910/12854/23 є: Фармацевтичний завод «Польфарма» С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) (ul. Pelpliсska, 19, 83-200 Starogard Gdaсski, Poland; вул. Пелплінська, 19, 83-200 Старогард Гданський, Польща).

7. Боржниками у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 року у справі № 910/12854/23 є:

Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) (ідентифікаційний код , адреса: SE-431 83, Мельндаль, Швеція; SE-431 83 Molndal, Sweden SE);

Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка (Глазунова), 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 08 вересня 2023 року.

Суддя О.В. Котков