УХВАЛА

м. Київ

06.09.2023Справа № 910/11996/22
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі 365»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго холд»

про стягнення 5444356,82 грн.

Представники учасників справи:

від заявника: не з`явився;

від стягувача: не з`явився;

від боржника: не з`явився;

від ГУ Державної казначейської служби України у місті Києві, ГУ Державної казначейської служби у Хмельницькій області: Статкевич В.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2023 у справі №910/11996/22, яке набрало законної сили 19.04.2022, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі 365» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Холд» грошові кошти у розмірі 5444356 грн 82 коп. та судовий збір у розмірі 81665 грн 35 коп.

26.04.2023 на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у зв`язку з чим 19.05.2023 матеріали справи №910/11996/22 було направлено до Північного апеляційного господарського суду.

09.06.2023 від Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича надійшло три заяви (вих№978 від 05.06.2023 (особа, щодо якої заявлено звернення - Комунальне некомерційне підприємство Закарпатської обласної клінічної лікарні імені Андрія Новака Закарпатської обласної ради); вих№980 від 05.06.2023 (особи, щодо яких заявлено звернення - ГУ Державної казначейської служби України у місті Києві, ГУ Державної казначейської служби у Хмельницькій області); вих.№979 від 05.06.2023(особа, щодо якої заявлено звернення - Міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал») про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 відкладено вирішення питання про призначення до розгляду вказаних заяв до повернення матеріалів справи №910/11996/22 до Господарського суду міста Києва.

22.06.2023 та 04.07.2023 до Господарського суду міста Києва від ГУ Державної казначейської служби України у місті Києві надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 розгляд вказаних заяв призначено на 06.09.2023.

06.09.2023 до Господарського суду міста Києва від ГУ Державної казначейської служби у Хмельницькій області надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

Представники заявника, стягувача та боржника у судове засідання 06.09.2023 не з`явились, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

У судове засідання 06.09.2023 з`явився представник Казначейства, надав усні пояснення з приводу заяви.

Розглянувши у судовому засіданні 06.09.2023 заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, у справі №910/11996/22 (вих. №980 від 05.06.2023), суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Наведені приписи Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму Рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованою Законом України № 475/97 від 17.07.1997, передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у Рішенні «Агрокомплекс проти України» (Заява № 23465/03) від 06.10.2011 (набуло статусу остаточного 08.03.2012) зазначив, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підгрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу.

У Рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява № 40450/04) від 15.10.2009 (набуло статусу остаточного 15.01.2010) Європейський суд з прав людини вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на справедливий суд є виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

У відповідності до ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи, зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належить боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1071 Цивільного кодексу України грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Примусове списання це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом (п. 1. 38 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

При цьому необхідно зазначити, що під час вирішення заяви, поданої в порядку ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», суд повинен врахувати, що звернути стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, можливо лише за умови безспірності права боржника на такі грошові кошти.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 Господарського процесуального кодексу України. Так, суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження. Суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. За заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником. Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2022 у справі №910/11996/22, яке набрало законної сили 19.04.2022, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі 365» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Холд» грошові кошти у розмірі 5444356 грн 82 коп. та судовий збір у розмірі 81665 грн 35 коп.

26.04.2022 на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

09.05.2023 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 26.04.2023 у справі №910/11996/22.

Як вказує приватний виконавець, на виконання вказаного рішення суду стягнуто з боржника 701,34 грн, залишок загальної суми заборгованості становить 6078262,05 грн.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2022 у справі №924/715/22, яка набрала законної сили 27.12.2022, повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго холд» з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 125459,05 грн.

За таких обставин заявник просить суд звернути стягнення на грошові кошти у розмірі 125459,05, що належать до виплати (поверненню) Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго холд» відповідно до що ухвали Господарського суду хмельницької області від 27.12.2022 у справі №924/715/22.

Однак, судом встановлено, що 29.12.2022 вказаний судовий збір було повернуто з державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго холд», що підтверджується платіжним дорученням №6165 від 29.12.2022, копія якого долучена до матеріалів справи 06.09.2023 ГУ Державної казначейської служби у Хмельницькій області.

Крім того, згідно з статтею 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство здійснює безспірне списання коштів на виконання рішень суду про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України, Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету здійснюється органом Казначейства за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013.

Пунктом 5 Порядку унормовано, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Абзацом сьомим пункту 5 Порядку № 787 передбачено, що копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Частиною 4 даної статті визначено, що на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Проте, Головне управління Казначейства відповідно до Положення про Головне управління Казначейства, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 № 104 є територіальним органом Державної казначейської служби України, основним завданням якого є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів, та не є банком в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та фінансовою установою відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, з огляду на визначення нормами чинного законодавства окремого порядку повернення грошових коштів з Державного бюджету України, в якому фактично Головне управління Казначейства виступає в якості розпорядника коштів, а не боржника, у суду відсутні підстави для задоволення заяви Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, у справі №910/11996/22 (вих. №980 від 05.06.2023).

Керуючись ст. ст. 234, 336 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, у справі №910/11996/22 (вих. №980 від 05.06.2023).

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.09.2023.

Суддя О.М. Спичак