ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2023 р. Справа№ 910/12314/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Станіка С.Р.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2023

у справі №910/12314/22 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

про стягнення 184 332,46 грн,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Національна поліція України (далі - позивач) звернулась у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (далі - відповідач) та просила стягнути 184332,46 грн, у тому числі 100544,98 грн пені та 83787,48 грн штрафу, нарахованих за порушення строків поставки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови договору №219НП про закупівлю футболок та сорочок (сорочка літня) (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-18330000-1) від 30.08.2021 в частині строків поставки товарів, яка мала відбутись не пізніше 29.09.2021, але товар був поставлений лише 22.12.2021, тому відповідач має сплатити пеню у розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення (включаючи день поставки) та штраф у розмірі 7% за прострочення понад 30 днів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" на користь Національної поліції України пеню в розмірі 100 544 грн 98 коп., штраф - 83 787 грн 48 коп. та судовий збір у сумі 2764 грн 99 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати частко оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити частково, відмовити у стягненні пені у розмірі 1196,97 грн по необґрунтованості розрахунку, а решту пені і штрафу стягнути з урахуванням клопотання про зменшення неустойки на 90 відсотків, та стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму неустойки у розмірі 18313,54 грн, а в іншій частині позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки суд з власної ініціативи може зменшити розмір неустойки і у даній справі наявні підстави для її зменшення на 90 відсотків (є стратегічним підприємством для відсічі збройної агресії російської федерації проти України, виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, інших формувань, зокрема з виготовлення форменого одягу; відповідач зазнав значних втрат майна, розташованого у власній і орендованій нерухомості, втратив 4 виробничі об`єкти; прострочення поставки за спірним договором має винятковий характер, оскільки в період його виконання відповідач виконував значний обсяг інших замовлень; фінансовий стан позивача не є прибутковим і стягнення неустойки матиме ще більш негативні наслідки і її розмір є неспівмірним наслідкам порушення, яке не завдало позивачу збитків; розрахунок пені є завищеним, оскільки позивач пеня нарахована включно по день виконання зобов`язання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 26 липня 2023 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (направлений до суду 17.07.2023) заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що відповідач не подавав до суду відзив на позовну заяву, а клопотання про зменшення неустойки було подане з порушенням встановлених строків; відповідач є виробником товару, строк поставки якого ним прострочено; зменшення неустойки є правом суду, яке застосовується з врахуванням всіх обставин справи; Національна поліція України входить до складу сектору безпеки і оборони, а порушення строків виконання договору впливає на ефективність обороноздатності держави та репутацію Національної поліції; у відповідача відсутні поважні причини неналежного виконання зобов`язань, а розмір штрафних санкцій є незначним, порівняно від отриманого відповідачем доходу від виконання договору; відповідач на власний ризик прийняв рішення взяти участь у багатьох процедурах закупівлі за державні кошти, знижуючи ціну тендерної пропозиції та усунувши від участі у торгах інших учасників, які мали можливість забезпечити своєчасну поставки товару (з відповідачем було укладено 29 договорів по 15-ти з яких не виконав своєчасну поставку товару, що свідчить про систематичне порушення строків виконання зобов`язань); відповідач не вжив жодних заходів щодо належного виконання зобов`язань і не повідомив позивача про затримку поставку товару, що не дало позивачу можливості вжити своєчасних заходів забезпечення поліцейських форменим одягом; відповідачем не надано належних доказів неотримання ним прибутку; умовами договору передбачено, що день поставки товару, поставленого з порушенням строку, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції, тому пеня нарахована правильно.

Частиною 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу Укркаїни (далі - ГПК України) встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідачем до апеляційної скарги додано документи в обгрунтування клопотання про зменшення неустойки (наказ на бронювання працівників, договори з Міноборони, акти обстеження пошкодженого майна, листи з Нацполіції, звіт з праці, звіти про фінансові результати тощо).

Однак, відповідач не зазначає жодних причин, які перешкоджали йому подати вказані докази суду першої інстанції, натомість на сторінці 11 апеляційної скарги вказує: "Обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції - такі докази відсутні".

Відповідно до положень статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Надані відповідачем нові докази не приймаються судом, оскільки прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто, без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює відповідачу більш сприятливі, аніж позивачу умови в розгляді конкретної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 30.08.2021 між Національною поліцією України, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІК", як постачальником, постачальник, був укладений Договір № 219НП про закупівлю футболок та сорочок (сорочка літня) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-18330000-1) (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю сорочки літні (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-18330000-1), далі - товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно із п.1.2. договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці та ціна договору визначається у Специфікації товару (додаток № 1 до договору) і ростовці товару (додаток № 2 до договору).

Місцем виконання договору: в частині поставки товару - вул.Святошинська, 27, м. Київ 03115, стосовно інших зобов`язань за договором, в тому числі щодо сплати штрафних санкцій - вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601 (п.1.5. договору).

Ціна договору становить 1 196 964,00 грн, у тому числі ПДВ 199 494,00 грн (п.3.1. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 30 календарних днів включно з дати укладання цього договору, за адресою покупця у місті Києві (вул.Святошинська, 27, м. Київ, 03115). У разі, якщо останній день поставки припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем поставки вважається перший за ним робочий день.

Згідно із п.5.2. договору, датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної.

У пункті 9.2. договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. При цьому, день поставки товару поставленого постачальником з порушенням строку передбаченого пунктом 5.1. розділу 5 цього договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, реєстрації у покупця та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (пункт 13.1 договору).

Отже, враховуючи, що договір укладений 30.08.2021, у відповідності до умов п.5.1. договору, відповідач мав здійснити поставку товару у строк до 29.09.2021 (включно).

Згідно Специфікації товару (Додаток №1 до договору) відповідач мав поставити товар - сорочка літня (ТО 1833.3:2021) в кількості 1800 штук на загальну суму 1 196 964,00 грн.

Проте, в порушення умов договору відповідач здійснив поставку товару (в повному обсязі, на суму 1 196 964,00 грн) лише 22.12.2021, що підтверджується видатковою накладною №РН-12/20/20 від 22.12.2021, тобто з порушенням, встановлених у п.5.1. договору строків.

08 лютого 2022 року позивач направив відповідачу претензію від 07.02.2022 за вих. №568/26/3-2022, в якій вказав на порушення строків поставки та вимагав сплатити пеню в загальній сумі 100544,98 грн та штраф в сумі 83787,48. Відповідач претензію залишив без відповіді та виконання.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути 100544,98 грн пені (період розрахунку: з 30.09.2021 по 22.12.2021 включно) та 83787,48 грн штрафу.

Відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення ухвали суду про відкриття провадження, однак не скористався правом подати відзив на позовну заяву.

За результатами розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №219НП про закупівлю футболок та сорочок (сорочка літня) (код згідно з ЄЗС ДК 021:2015-18330000-1) від 30.08.2021, який за правовою природою є господарським договором поставки.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, є обов`язковим для сторін.

Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з положеннями статті 712 ЦК України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару протягом 30 календарних днів включно з дати укладання цього договору, за адресою покупця у місті Києві (вул.Святошинська, 27, м. Київ, 03115). У разі, якщо останній день поставки припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем поставки вважається перший за ним робочий день.

Отже, враховуючи наведені приписи цивільного законодавства та умови договору, відповідач мав поставити товар у строк до 29.09.2021 та відповідно, датою початку періоду прострочення поставки є 30.09.2021.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Згідно із п.5.2. договору, датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наявною у матеріалах справи видатковою накладною від 22.12.2021, яка підписана повноважними представниками обох сторін, підтверджується факт поставки відповідачем позивачу товару по Договору в повному обсязі, однак з порушенням визначеного у договорі строку на 84 дні.

Факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором щодо своєчасної поставки товару належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

Відповідач не спростував наведених у позові обставин щодо поставки товару з порушенням строку, встановленого у пункті 5.1. договору.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У сфері господарювання, згідно з частини 2 статті 217 та частини 1 статті 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У пункті 9.2. договору сторони також погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. При цьому, день поставки товару поставленого постачальником з порушенням строку передбаченого пунктом 5.1. розділу 5 цього договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно умов цього договору.

Покупцем за договором є Національна поліція України, а відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію України" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно зі статтею 105 вказаного Закону фінансування і матеріально-технічне забезпечення поліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом.

Отже, до спірних правовідносин підлягають вищенаведені приписи статті 231 ГК України, згідно яких пеня підлягає застосуванню за порушення зобов`язання в частині строків поставки товару, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф.

За порушення строку поставки товару позивачем заявлені до стягнення з відповідача 100544,98 грн пені у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення за період з 30.09.2021 (початок прострочення поставки) по 22.12.2021 (день поставки) та 83787,48 грн штрафу за прострочення понад тридцять днів у розмірі семи відсотків вартості товару.

При цьому, оскільки сторонами у договорі погоджено, що день поставки товару поставленого відповідачем з порушенням строку, вважається днем прострочення, то позивачем правомірно проведено розрахунок пені з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, апеляційний господарський суд встановив, що він відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, є арифметично та методологічно правильним, а тому є юридично вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Так, статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і частиною 3 статті 551 ГК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

Вказані правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи та мав достатньо часу для подання відповідного клопотання та доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення штрафних санкцій.

У апеляційній скарзі відповідач, заявляючи клопотання про зменшення штрафних санкцій, не навів фактичних обставин невиконання поставки в обумовлений сторонами строк, не зазначив причин такого прострочення, а також не довів відсутності своєї вини у простроченні та невідповідності розміру стягуваної неустойки (пені) наслідкам порушення зобов`язання.

При цьому, доводи відповідача спростовані позивачем, який зазначив, що відповідач є виробником товару, строк поставки якого ним прострочено; Національна поліція України входить до складу сектору безпеки і оборони, а порушення строків виконання договору впливає на ефективність обороноздатності держави та репутацію Національної поліції; у відповідача відсутні поважні причини неналежного виконання зобов`язань, а розмір штрафних санкцій є незначним, порівняно від отриманого відповідачем доходу від виконання договору; відповідач на власний ризик прийняв рішення взяти участь у багатьох процедурах закупівлі за державні кошти, знижуючи ціну тендерної пропозиції та усунувши від участі у торгах інших учасників, які мали можливість забезпечити своєчасну поставки товару (з відповідачем було укладено 29 договорів по 15-ти з яких не виконав своєчасну поставку товару, що свідчить про систематичне порушення строків виконання зобов`язань); відповідач не вжив жодних заходів щодо належного виконання зобов`язань і не повідомив позивача про затримку поставку товару, що не дало позивачу можливості вжити своєчасних заходів забезпечення поліцейських форменим одягом.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для зменшення розміру пені і штрафу, заявлених позивачем до стягнення з відповідача.

Таким чином, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування чи зміни рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24 травня 2023 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.09.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді С.Р. Станік

Г.П. Коробенко