ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.09.2023м. ДніпроСправа № 904/3594/23

Суддя Ніколенко М.О., розглянувши клопотання Фізичної особи-підприємця Бурія Романа Богдановича про розподіл судових витрат

у справі

За позовом Малого приватного підприємства "Берізка", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Бурія Романа Богдановича, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

Відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Тамбулатової Марини Михайлівни, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Кам`янської міської ради, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про визнання недійсним договору НСЕ261842, НСЕ261843 реєстр. № 904 від 23.11.2022

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: Алєксєєнко Р.Ю. ордер серія АЕ № 1216834 від 01.08.2023

від відповідача-2: не з`явився

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Мале приватне підприємство "Берізка" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Бурія Романа Богдановича, Відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Тамбулатової Марини Михайлівни про визнання недійсним договору НСЕ261842, НСЕ261843 реєстр. № 904 від 23.11.2022.

Ухвалою суду від 16.08.2023 закрито провадження у справі № 904/3594/23 за позовом Малого приватного підприємства "Берізка" до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Бурія Романа Богдановича, Відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Тамбулатової Марини Михайлівни про визнання недійсним договору НСЕ261842, НСЕ261843 реєстр. № 904 від 23.11.2022.

Через канцелярію суду, 18.08.2023 від Фізичної особи-підприємця Бурія Романа Богдановича надійшло клопотання про покладення на позивача витрат відповідача-1 на правову допомогу адвоката у розмірі 16 000 грн.

Ухвалою суду від 23.08.2023 прийнято клопотання Фізичної особи-підприємця Бурія Романа Богдановича про розподіл судових витрат та призначено його до розгляду у судовому засіданні на 06.09.2023.

Дослідивши матеріали поданої заяви, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог статті 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 123 ГПК України).

Згідно з приписами частини першої статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом з тим, у статті 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Відповідно до положень частини п`ятої та шостої статті 130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Отже, відповідно до приписів частини п`ятої статті 130 ГПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: статті 129 ГПК України (розподіл судових витрат) та статті 130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України.

У разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому - із закриттям провадження у справі.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 922/2017/17, від 06 серпня 2021 року у справі № 906/1202/20.

Часина 5 ст. 130 ГПК України передбачає надання оцінки судами діям позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а не обґрунтованості/необґрунтованості поданого позивачем позову. Подання позову є однією з процесуальних дій позивача.

Вказана норма не встановлює критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ГПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, у поданій відповідачем-1 заяві в порядку ч. 5 ст. 130 ГПК України останнім не доведено, що дії позивача під час розгляду справи були необґрунтованими.

При цьому, з матеріалів справи також не вбачається недобросовісної поведінки позивача, умисної протидії швидкому розгляду спору чи мети порушити права відповідача затягуванням розгляду справи.

За таких обставин, у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Бурія Романа Богдановича про покладення на позивача витрат відповідача-1 на правову допомогу адвоката у розмірі 16 000 грн. - слід відмовити.

Керуючись статтями 130, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Бурія Романа Богдановича про покладення на позивача витрат відповідача-1 на правову допомогу адвоката у розмірі 16 000 грн.

Ухвала набирає законної сили 06.09.2023 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали підписаний 06.09.2023.

Суддя М.О. Ніколенко