ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/8349/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників:

відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 (в частині відмови у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві на суму 413385,40 грн)

у справі № 910/8349/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення" у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.

2. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2022 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення" (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Нікольська, будинок 25, ). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпромтек" (08205, Київська обл., м.Ірпінь, вул. Стельмаха,9, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення" (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Нікольська, будинок 25, ) у розмірі 791 450,78грн (783371,76 грн.-основне зобов`язання, 8 079,02грн.-штрафні санкції) Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення" (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Нікольська, будинок 25, ). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення" (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Нікольська, будинок 25, ) за номером 64495 від 03.11.2022р. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення" (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Нікольська, будинок 25, ) арбітражного керуючого Бандуристого Руслана Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1793 від 22.06.2017. Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 11.01.2023 р.

3. Після відкриття провадження у справі про банкрутство до суду у цій справі надійшли заяви з вимогами до боржника серед яких була заява Головного управління ДПС у м. Києві з грошовими вимогами на суму 408423,40 грн.

4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/8349/22 серед іншого визнано кредитором по відношенню до боржника Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України з грошовими вимогами на суму 413385,40 грн, з яких 4962,00 грн - вимоги першої черги, 371294,00 грн - вимоги третьої черги, 37129,40 грн - вимоги шостої черги.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

5. Оскаржується постанова Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 у справі № 910/8349/22, якою серед іншого, ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/8349/22 скасовано в частині визнання грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві на суму 413385,40 грн. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві на суму 413385,40 грн.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

6. До Верховного Суду від Головного управління ДПС у м. Києві (далі в тексті- Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій заявлено вимогу скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 у справі № 910/8349/22 в частині відмови у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві на суму 413 385,40 грн та залишити без змін ухвалу Господарського суду м. Києва від 22.03.2023 у справі №910/8349/22 в частині визнання грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві на суму 413 385,40 грн.

7. В обгартування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:

7.1. Судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неправильно застосовано норми матеріального права (ст. 1, ч.ч. 1, 5 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства) та порушено норми ч. 4 ст. 236 ГПК України).

7.2. Суд апеляційної інстанції застосував норми права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19 і постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2023 у справі № 908/73/22.

Відзиви

8. Відсутні.

Інші заяви та клопотання

9. Відсутні.

Позиція Верховного Суду

10. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

11. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

12. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:

12.1. Заява Головного управління ДПС у м. Києві з грошовими вимогами до боржника обґрунтована тим, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення" обліковуються неузгоджені та несплачені грошові зобов`язання на загальну суму 408423,40 грн з податку на додану вартість, в тому числі, 371294,00 грн основного зобов`язання (встановленого контролюючим органом завищення бюджетного відшкодування з ПДВ) та 37129,40 грн штрафної санкції, визначені платнику за податковим повідомленням-рішенням (форма "В1) № 4 від 14.07.2021.

12.2. Заперечуючи проти заявлених контролюючим органом вимог, боржник повідомив суд, що оскаржив податкове повідомлення-рішення № 4 від 14.07.2021 у судовому порядку та ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2021 відкрито провадження у справі № 640/21404/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпромашзбагачення" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.07.2021 № 4, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у загальній сумі 371294,00 грн та застосовано штраф в сумі 37129,40 грн.

12.3. Оскільки рішення у справі № 640/21404/21 не прийняте, податкове зобов`язання, що визначене податковим повідомленням-рішенням № 4 від 14.07.2021 є неузгодженим.

13. У постанові суду апеляційної інстанції суд апеляційної інстанції відхиляючи кредиторські вимоги Головного управління ДПС у м. Києві вказав про те, що лише узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, в тому числі і звернення у господарський суд із грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство.

14. Колегія суддів суду касаційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

15. За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).

16. Згідно зі статтею 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

17. Відповідно до статті 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

18. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина перша статті 45 КУзПБ). Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів (частина четверта статті 45 КУзПБ).

19. З моменту відкриття провадження у справі: пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом; арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство; корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом; задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки у майні боржника у зв`язку з виходом із складу його учасників забороняється; рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному цим Кодексом (частина чотирнадцята статті 39 Кодексу).

20. Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог. Відповідний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13, від 21.09.2020 у справі № 916/2878/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16.

21. Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений Податковим кодексом України (далі - ПК України), положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства; однак не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

22. Статтею 41 ПК України органи державної фіскальної служби віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб`єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до статті 78 цього Кодексу.

23. Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

24. Відповідно до пунктів 54.1 та 54.3 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

25. Стаття 57 ПК України регулює строки сплати податкового зобов`язання: за загальним правилом платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57); у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу; у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 ПК України).

Положеннями пункту 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

26. Зазначена стаття встановлює загальні підстави і порядок надсилання податкового повідомлення-рішення і не пов`язує із цією дією виникнення податкового зобов`язання у платника податку.

27. За змістом підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

28. Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

29. Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

30. Підпунктом 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

31. Водночас, пунктом 56.18 цієї ж статті передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

32. З урахуванням викладеного, до податкового боргу, окрім власне суми грошового зобов`язання, яке стало узгодженим, включається також і пеня, яка є заходом фінансової відповідальності.

33. Тож аналіз наведених вище приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень ПК України, дає змогу дійти висновку про те, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються.

34. У постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14 червня 2023 року у справі № 904/5743/20 викладено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що з огляду на положення статей 45 - 47 Кодексу України з процедур банкрутства, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.

35. Суд першої інстанції на підставі поданих доказів встановив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпромашзбагачення» на порушення вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України завищено суму податкового кредиту за липень 2020 року, вересень 2020 року на суму 165 301,97 грн. та 205 991,67 грн. відповідно, що призвело до зменшення податкового кредиту за січень 2021 року у розмірі 371 294,00 грн., зменшення суми від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 19 декларації) за січень 2021 року у розмірі 371 294,00 грн. та відповідно завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за січень 2021 року у розмірі 371 294,00 грн.

36. Вказані обставин свідчать про правильне застосування судом першої інстанції положень ст. ст. 45 - 47 Кодексу України з процедур банкрутства при розгляді кредиторських вимог Головного управління ДПС у м. Києві та про те, що суд апеляційної інстанції скасував частково рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

37. Відповідно до приписів ст. 312 ГПК України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

38. З урахуванням того, що ухвала Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/8349/22 в частині визнання кредиторських вимог Головного управління ДПС у м. Києві відповідає закону, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі положень ст. 312 ГПК України, дійшла висновку про задоволення касаційної скарги та про скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 у справі №910/8349/22 (в частині відмови у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві на суму 413385,40 грн) та про залишення в силі ухвали суду першої інстанції у відповідній частині.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 у справі №910/8349/22 (в частині відмови у визнанні грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві на суму 413385,40 грн) скасувати.

3. Залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/8349/22 в частині визнання кредиторських вимог Головного управління ДПС у м. Києві на суму 413 385,40грн., з яких 4 962,0грн.-вимоги першої черги, 371 294,00грн.-вимоги третьої черги, 37 129,40грн.-вимоги шостої черги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

В.Г. Пєсков