ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"04" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/613/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

При секретарі судового засідання Гутниковій О.С.

розглянувши справу №916/613/23

За позовом: Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Параходна, 28; )

До відповідача: Дочірнього підприємства Сісайд (Україна) Товариство з обмеженою відповідальністю Seaside-Comercio E Servios, LDA (67543, Одеська обл., Комінтернівський район, с. Визирка, вул. Чапаєва, 60; код 31542338)

Про повернення майна

Представники:

Від позивача: Вишневська Г.В., самопредставництво

Від відповідача: Мошун С.В., самопредставництво, Гєрбей Д.А., довіреність

Встановив: В провадженні господарського суду Одеської області перебуває справа за позовом Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство до Дочірнього підприємства Сісайд (Україна) Товариство з обмеженою відповідальністю Seaside-Comercio E Servios, LDA про зобов`язання вчинити дії, а саме повернути Приватному акціонерному товариству Українське Дунайське пароплавство в порт Ізмаїл ліхтери: УДП-ДМ-2409, УДП-ДМ-2290, УДП-ДМ-2305, УДП-ДМ-1051, УДП-ДМ-1059, УДП-ДМ-1062, УДП-ДМ-2151, УДП-ДМ-1006 до порту Ізмаїл власним коштом і своїми силами.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що 01.09.2013 між Приватним акціонерним товариством «Українське Дунайське пароплавство» та Дочірнім підприємством Сісайд (Україна) Товариство з обмеженою відповідальністю Seaside-Comercio E Servios, LDA було укладено договір №346 КФО про організацію внутрішньопортових перевезень та накопичення зернових вантажів флотом Прат «УДП».

Згідно з умовами Договору для організації накопичення, внутрішньоакваторіального перевезення та перевалки зернових вантажів та продуктів, ПрАТ УДП" передав у користування відповідача 8 ліхтерів у морському порту Южний на строк до грудня 2013 року з можливістю пролонгації дії Договору. Відповідач фактично прийняв ліхтери у користування з 01.09.2013р. та досі з користування їх не повернув, зазначене підтверджується акцептованими та сплаченими відповідачем рахунками та підписаними сторонами спору, що виник, актами виконаних робіт (наданих послуг) за період з 01.01.2015 до травня 2020 року моменту закінчення строку дії документів Регістру (копії рахунків та актів виконаних робіт (наданих послуг) додаються), укладеними адендумами № 1 від 24.12.2013р., № 2 від 25.12.2014р., № 3 від 16.12.2015р., № 4 від 06.06.2016р., № 5 від 29.12.2016р., № 6 від 22.11.2017р., № 7 від 7 від 30.11.2018р., № 8 від 06.12.2019р., № 9 від 23.12.2020р., що є невід`ємними частинами Договору, актом обстеження технічного стану ліхтерів за результатами інспектування за 2021 рік.

За поясненнями позивача, строк дії Договору згідно аддендумів № 1 від 24.12.2013р., №2 від 25.12.2014р., № 3 від 16.12.2016р., № 4 від 06.06.2016р., № 5 від 29.12.2016р., № 6 від 22.11.2017р., № 7 від 7 від 30.11.2018р., № 8 від 06.12.2019р., № 9 від 23.12.2020р. продовжувався сторонами 9 років та закінчився 31.12.2021р.

Тобто після спливу терміну дії договору відповідач повинен був повернути ліхтери Судновласнику у порту Ізмаїл, однак, повернення суден в порушення умов договору не здійснив. В порушення умов договору та норм законодавства на момент звернення до суду з позовом дій щодо передавання (повернення) ліхтерів Судновласнику відповідачем не здійснено.

Надаючи заперечення проти позову, відповідачем було зазначено суду, що у відповідь на лист відповідача від 12.03.2023р. №1204, а саме щодо можливості здійснення буксирування від морського порту Південний до порті Ізмаїл вказаних в позовній заяві ліхтерів, Командувач угруповання різнорідних сил BMC ЗС України листом від 13.04.2023 року за вих.№649/211/Ю9/1058/У/ОКП повідомив: «перехід з п.Південний до п.Ізмаїл, у разі якого здійснення поза рамками Ініціативи щодо безпечного транспортування зерно то продуктів харчування з портів Одеса, Південний, Чорноморськ, несе високий ступінь ризику для екіпажів то суден, що його здійснюватимуть. З лютого 2022 року російська федерація оголосила північно західну частину Чорного моря зоною проведення спеціальної військової операції (ПРИП Новороссийск 341) та зберігає здатність виявляти і наносити вогневе ураження будь-яким надводним цілям у зазначеній зоні. Небезпека для вказаних Вами суден є особливо значною внаслідок їх великого розміру то малої швидкості руху на переході».

Також, у відповідь на лист відповідача від 14.04,2023р. №1404/2, а саме щодо можливості здійснення буксирування від морського порту Південний до порті Ізмаїл вказаних в позовній заяві ліхтерів, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», до функцій якої за положеннями ст.15 Закону України «Про морські порти України» віднесено організація та забезпечення безпеки мореплавства, в листі від 19.04,2023р. за вих.№1188/10-09-01/Вих зазначило: «У північно-західній частині Чорного моря діє воєнна небезпека, обумовлена веденням бойових дій. Діючи як країна агресор рф оголосила цю частину Чорного моря районом проведення «спеціальної операції» та незаконно заборонила перебування суден в «забороненому району», оголосивши їх такими, що несуть терористичну загрозу, тим самим порушуючи всі норми міжнародного права та свободи судноплавства, віднесла цивільні судна до «суден-терористів». Незважаючи на функціонування морського гуманітарного коридору агресор зберігає можливість наносити ракетні удари по цивільним суднам, що не залучені до Ініціативи, но переході морем в північно-західній частині Чорного моря. Відповідно до листа Оперативного командування «Південь» Міністерства оборони України від 03.12.2022 N91/2708 «Україна не може в односторонньому порядку забезпечити безпечні умови плавання в північно-західній частині Чорного моря, у тому числі і в територіальному морі України».

Крім того, щодо можливості повернення ліхтера «УДП-ДМ-2290» відповідач пояснював суду, що відповідно до листа Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 09.02.2023р. N9154/1828: «Враховуючи невідкладність здійснення відповідних заходів для організації оборони та екстреність умов перших днів війни, ліхтер УДП-ДМ-2290, за погодженням та при сприянні морської адміністрації було задіяно для потреб оборони порту, відбуксирувано портовими буксирами то затоплено на відхідному каналі морського порту Південний». Тому, внаслідок незалежних від відповідача причин, повернення ліхтера УДП-ДМ-2290, а саме до його підйому силами осіб, що використали такий ліхтер для затоплення, є неможливим.

Надалі, 11.08.2023р. до суду відповідачем було надано клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування поданого клопотання, відповідачем було зазначено суду, що між позивачем та відповідачем було укладено Угоду №324-і-ДУФ-23 від 17.07.2023р. про

визначення порядку виконання зобов`язання щодо повернення майна за Договором на організацію внутрішньопортових перевезень і накопичення зернових вантажів флотом ПрАТ «УДП» від 01.09.2013 №346 КФО, та цією угодою сторони Договору змінили порядок виконання його умов, а саме в частині, що стосується порядку повернення відповідачем ліхтерів позивачу.

Надаючи оцінку доводам позивача та відповідача, за результатами розгляду даного спору, з урахуванням обставин, встановлених судом під час його розгляду, суд зазначає таке.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовані спірні питання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. (ч.3 ст. 231 ГПК України).

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Поняття юридичний спір має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття спір про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Предметом позовних вимог позивача, відповідно до прохальної частини позову, є зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме повернути Приватному акціонерному товариству Українське Дунайське пароплавство в порт Ізмаїл ліхтери: УДП-ДМ-2409, УДП-ДМ-2290, УДП-ДМ-2305, УДП-ДМ-1051, УДП-ДМ-1059, УДП-ДМ-1062, УДП-ДМ-2151, УДП-ДМ-1006 до порту Ізмаїл власним коштом і своїми силами.

Поряд з цим, як встановлено судом під час розгляду справи по суті, сторонами даного спору 17.07.2023р. було укладено Угоду 324-і-ДУФ-23 про визначення порядку виконання зобов`язання щодо повернення майна за Договором на організацію внутріньопортових перевезень і накопичення зернових вантажів флотом Прат «УДП» від 01.09.2013р. №346 КФО, якою визначено, що цією угодою сторони засвідчують, що повернення фрахтувальником судновласнику ліхтерів УДП-ДМ-2409, УДП-ДМ-2305, УДП-ДМ-1051, УДП-ДМ-1059, УДП-ДМ-1062, УДП-ДМ-2151, УДП-ДМ-1006, здійснюється в морському порту Південний біля причалів 1 та 2.

Крім того, умовами п. 2 Угоди визначено, що питання щодо повернення фрахтувальником судновласнику ліхтеру УДП-ДМ-2290 буде вирішено сторонами окремо після встановлення його технічного стану, поза межами цієї угоди.

Відповідно до п. 3 Угоди, на момент укладання цієї Угоди ліхтери УДП-ДМ-2409, УДП-ДМ-2290, УДП-ДМ-2305, УДП-ДМ-1051, УДП-ДМ-1059, УДП-ДМ-1062, УДП-ДМ-2151, УДП-ДМ-1006 виведені з експлуатації, документи Регістру судноплавства України на них втратили чинність. Ліхтери перебувають у морському порту Південний.

Також, судом враховано, що укладаючи Угоду, сторонами у п. 5.1. визначено, що судновласник самостійно та за свій рахунок організовує перехід ліхтерів та п. 6 Угоди було визначено, що розмір витрат з повернення ліхтерів не може перевищувати еквівалент у національній валюті 95707 USD з ПДВ, за курсом НБУ на дату виставлення рахунку від судновласника фрахтувальнику, тоді як у прохальній частині позову позивачем було заявлено позовну вимогу та зазначено, що повернення ліхтарів відповідачем повинно здійснюватися до порту Ізмаїл власним коштом і силами відповідача.

Крім того, в прохальній частині позову позивачем було визначено необхідність зобов`язання щодо повернення ліхтарів відповідачем до порту Ізмаїл, однак, в п. 5.1. Угоди сторонами обумовлено, зокрема, що перехід ліхтерів здійснюється до порту Ізмаїл або морського порту Усть-Дунайськ.

Тобто в укладеній між сторонами Угоді, ними було узгоджено новий порядок повернення ліхтерів, ніж той, що викладено позивачем у прохальній частині позову, з посиланням на умови договору від 01.09.2013р. №346 КФО про організацію внутрішньопортових перевезень та накопичення зернових вантажів флотом Прат «УДП».

Отже, укладаючи вказану угоду від 17.07.2023 року, сторонами було погоджено порядок виконання зобов`язання з повернення літерів - УДП-ДМ-2409, УДП-ДМ-2290, УДП-ДМ-2305, УДП-ДМ-1051, УДП-ДМ-1059, УДП-ДМ-1062, УДП-ДМ-2151, УДП-ДМ-1006, позовні вимоги щодо повернення яких є предметом розгляду даної справи.

Таким чином, Суд вважає, що наразі відсутній предмет спору між сторонами у даній справі, оскільки укладаючи 17.07.2023р. Угоду 324-і-ДУФ-23 про визначення порядку виконання зобов`язання щодо повернення майна за Договором на організацію внутріньопортових перевезень і накопичення зернових вантажів флотом Прат «УДП» від 01.09.2013р. №346 КФО, сторони визначили умови в цій угоді та відповідні зобов`язання, які випливатимуть з такої угоди, а також сторонами було вирішено питання щодо виконання зобов`язання з повернення літхтерів, які є предметом розгляду даної справи.

Приймаючи до уваги, що на момент розгляду справи судом з`ясовано, що сторонами врегульовано питання щодо виконання зобов`язання з повернення ліхтерів - УДП-ДМ-2409, УДП-ДМ-2290, УДП-ДМ-2305, УДП-ДМ-1051, УДП-ДМ-1059, УДП-ДМ-1062, УДП-ДМ-2151, УДП-ДМ-1006, зобов`язання щодо повернення яких є предметом розгляду справи, шляхом укладання 17.07.2023р. Угоди 324-і-ДУФ-23 про визначення порядку виконання зобов`язання щодо повернення майна за Договором на організацію внутріньопортових перевезень і накопичення зернових вантажів флотом Прат «УДП» від 01.09.2013р. №346 КФО, суд приходить до висновку, що наразі відсутній предмет спору, у зв`язку з тим, що самими сторонами врегульовані спірні питання, та вважає за можливе провадження у справі №916/613/23, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, закрити.

Відповідно до п. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд зазначає, що питання про повернення судового збору позивачу буде вирішено судом після подання відповідного клопотання.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231,ст. ст 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України , суд

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі №916/613/23 за позовом Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство до Дочірнього підприємства Сісайд (Україна) Товариство з обмеженою відповідальністю Seaside-Comercio E Servios, LDA про повернення майна закрити.

Повний текст ухвали складено 08 вересня 2023р.

Ухвала набрала законної сили 04 вересня 2023р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного тексту.

Суддя Т.Г. Д`яченко