ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

11 вересня 2023 року Справа № 926/3835/23

Суддя Господарського суду Чернівецької області Ніколаєв М.І., розглянувши

заяву стягувача: Комунальне підприємство «Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок» (58020, вул. Калинівська, 13-А, м. Чернівці, код 22849693)

до боржника: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (60413, с. Волока, Чернівецький район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості у розмірі 22 739, 56 грн

ВСТАНОВИВ: Комунальне підприємство «Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок» (далі КП «МТК «Калинівський ринок») звернулося до Господарського суду Чернівецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за користування торгівельним місцем №43П за період з березня 2022 по липень 2023 в сумі 22 739, 56 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023 справу № 926/3835/23 передано на розгляд судді Ніколаєву М.І.

За змістом статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для фізичних осіб-підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

У заяві про видачу судового наказу вказано, що договір №2358 про надання в користування торгівельного місця був укладений між КП «Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок» та ФОП ОСОБА_1 , проте згідно витягу з ЄДР, що додано до матеріалів справи, судом встановлено, що на дату подання такої заяви до суду підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено за його рішенням.

Таким чином, вимога про стягнення боргу пред`явлена до фізичної особи, яка не є підприємцем, що свідчить про недотримання позивачем при зверненні до суду вимог пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу постановляється ухвала.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу є обставини які, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

При цьому, суд роз`яснює заявнику його право звернутися із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 до місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства, а також звертає увагу, що на підставі ч.2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України, внесена сума судового збору у разі відмови у видачі судового наказу стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 148, 150, п. 4 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 154, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 22 739, 56 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвалу підписано 11.09.2023.

Суддя М.І. Ніколаєв