ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" вересня 2023 р. Справа № 911/1841/23

Суддя Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1841/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС", 02222, місто Київ, вулиця Закревського, будинок 16

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ", 08600, Київська область, місто Васильків, вулиця Декабристів, будинок 45

про стягнення 218 691,08 грн за договором поставки № 1731-05/2017 від 13.03.2017

без виклику представників сторін

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ" про стягнення 218 691,08 грн заборгованості за договором поставки № 1731-05/2017 від 13.03.2017.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (ухвала суду від 21.06.2023).

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.08.2023 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" задоволено частково; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ" 215 168,86 грн заборгованості (з яких 137 204,84 грн основний борг, 23 376,17 грн пеня, 22 388,38 грн 12% річних, 32 199,47 грн інфляційні втрати), а також 2 582,03 грн судового збору та 15 250,36 грн витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині позову відмовлено.

11 вересня 2023 року через підсистему "Електронний суд" (канцелярією суду зареєстровано 12.09.2023) від Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ" на його користь 10 758,44 грн "гонорару успіху" за договором від 14.06.2023 № 14/06/2023-1ПД про надання правової (правничої) допомоги.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що рішенням Господарського суду Київської області від 21.08.2023 у повній мірі не вирішено питання про судові витрати, а саме не вирішено питання про стягнення 10 758,44 грн, що становить 5% гонорару успіху від суми, присудженої судом до стягнення на користь позивача, яка підтверджується безпосередньо договором про надання правової (правничої) допомоги № 14/06/2023-1ПД від 14.06.2023.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки рішення у справі № 911/1841/23 ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, наявні у матеріалах справи докази є достатніми для здійснення розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення без виклику учасників справи, тому відповідно до положень статті 244 Господарського процесуального кодексу України судове засідання для розгляду поданої позивачем заяви не призначається.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Заявами по суті спору є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішення Господарського суду Київської області від 21.08.2023 у справі № 911/1841/23 набрало законної сили 12.09.2023, яким, зокрема встановлено, що з дотриманням приписів пункту 9 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позивачем у позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого позивач фактично поніс 15 500,00 грн та очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу 10 000,00 грн.

Отже, в поданій 11.09.2023 заяві позивач просить стягнути з відповідача 10 758,44 грн "гонорару успіху", тобто судові витрати, які відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку позивач очікував понести у зв`язку з розглядом справи.

Як встановлено судом у рішенні суду від 21.08.2023, між Адвокатом Спиридоновим О.В. та ТОВ "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" (Клієнт) 14.06.2023 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 14/06/2023-1ПД, відповідно до умов якого, адвокат бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати необхідну правову допомогу клієнту щодо захисту його прав та законних інтересів у Господарському суді Київської області шляхом здійснення позовної роботи у відповідності до Господарського процесуального кодексу України відносно контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ" (08600, Київська область, місто Васильків, вулиця Декабристів, будинок 45; ) щодо стягнення з останнього на користь клієнта суми дебіторської заборгованості та штрафних санкцій у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання такої правової допомоги.

Додатковою угодою від 14.06.2023 до договору про надання правової (правничої) допомоги сторони погодили розмір винагороди за вказаним договором.

Так, за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Київської області позовної заяви розмір винагороди становить 15 500,00 грн (пункт 1.1 додаткової угоди).

Суд зауважує, що передбачена пунктом 1.1 Додаткової угоди винагорода за надану правову допомогу судом розподілена у рішенні суду від 21.08.2023.

Разом з тим, що і стало підставою для подання заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем, відповідно до пункту 4 Додаткової угоди від 14.06.2023, за згодою сторін, у разі задоволення судом позову у справі, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5-ти процентів від суми, присудженої судом на користь клієнта.

Оплата передбаченого пунктом 4 Додаткової угоди "гонорару успіху" здійснюється протягом 3-х робочих днів з дня отримання клієнтом наказу про примусове виконання судового рішення (пункт 5 Додаткової угоди).

Таким чином позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким, витрати, передбачені пунктами 4, 5 Додаткової угоди у розмірі 10 758,44 грн (215168,86грн * 5% - 10758,44грн) стягнути з відповідача.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої, п`ятої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 зазначеного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, чинне законодавство не містить визначення такого виду гонорару як гонорар успіху. Зокрема, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правила адвокатської етики надають визначення поняття "гонорар" без поділу цього поняття на види. При цьому норми зазначених Закону та Правил не передбачають такі різновиди винагороди (гонорару) як основний, додатковий чи "гонорар успіху", що свідчить про те, що поняття "гонорар", яке міститься у зазначених нормативно-правових актах, є загальним, під яким розуміється як основна, так і додаткова винагороди.

Наразі Велика Палата Верховного Суду, на яку посилається позивач у свої заяві, у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху", як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

При цьому, господарський суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в цій постанові вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також слід зазначити, що "гонорар успіху", погоджений сторонами у договорі під відкладальною умовою (у разі досягнення результату) є складовою частиною гонорару адвоката і належить до судових витрат, а відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати, зокрема, і гонорар успіху за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Разом з тим суд зазначає, що у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, однак, частина п`ята наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги сума як "гонорар успіху" не є безумовною підставою для відшкодування її в зазначеному розмірі за рахунок відповідача, адже цей розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, сума позову становить 218 691,08 грн (не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а відтак покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 250,36 грн (задоволені судом у рішенні від 21.08.2023) та 10 758,44 грн "гонорару успіху" не відповідає критерію розумності, а вказані витрати не мають характеру необхідних, не є співрозмірними із виконаною адвокатом роботою.

Наразі судом враховано, що судові витрати на правничу допомогу у вигляді "гонорару успіху" за своєю суттю є додатковою оплатою за успішне завершення справи в суді ("гонорар успіху") до оплати за фактично надані послуги, про яку сторони договору про надання правової допомоги також домовились у договорі про надання правової (правничої) допомоги № 14/06/2023-1ПД.

Разом з тим, звертаючись до Господарського суду Київської області із позовною заявою, ТОВ "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" в попередньому розрахунку суми судових витрат, окрім понесених 15500,00 грн, зазначило, що витрати, які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становлять 10 000,00 грн.

Проте, оскільки сума "гонорару успіху" передбачалась пунктом 4 Додаткової угоди до договору, що була укладена 14.06.2023, а попередній розрахунок суми судових витрат позивачем було подано разом із позовною заявою 16.06.2023, то позивач при попередньому визначенні витрат однозначно міг передбачити витрати на "гонорар успіху", тоді як витрати заявлені в заяві про ухвалення додаткового рішення перевищують ті, що були заявлені в попередньому розрахунку.

Однак, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" про ухвалення додаткового рішення взагалі не містить будь-яких пояснень та обґрунтувань щодо такого перевищення.

За таких обставин, враховуючи те, що витрати на правничу допомогу у вигляді "гонорару успіху" в розмірі 10 758,44 грн не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, відповідно суд доходить висновку про відсутність підстав для відшкодування "гонорару успіху" за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 234, 344 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні заяви від 11.09.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1841/23.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 13.09.2023