ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2023 р. Справа№ 910/3492/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Громадської організації "Київський дитячий фонд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 року

у справі №910/3492/23 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Громадської організації "Київський дитячий фонд"

про стягнення 113 048,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» з позовом до Громадської організації «Київський дитячий фонд» про стягнення 113048,00 грн, в тому числі: 81984,56 грн боргу, 14051,70 грн пені, 2279,34 грн 3% річних, 14732,40 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за договором № 2090 від 06.12.2004 про надання послуг з розподілу теплової енергії, розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з громадської організації «Київський дитячий фонд» на користь комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» 81 984,56 грн боргу, 14 051,70 грн пені, 2 279,34 грн 3% річних, 14 732,40 грн інфляційних втрат, 2 684,00 грн судового збору.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив про невиконання відповідачем належним чином своїх зобов`язань за договором від 06.12.2014 про надання послуг з розподілу теплової енергії, розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Громадська організація "Київський дитячий фонд" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 року у справі №910/3492/23 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що всупереч умовам договору позивач здійснював розрахунки з технічного обслуговування системи з урахуванням коефіцієнту 4,30 грн., хоча сторони не погоджували дану суму. Також апелянт вказує, що при проведені інвентаризації було виявлено, що загальна площа приміщення, яке перебуває у відповідача в оренді та щодо якої був укладений договір, складає не 151,30 кв.м., а 124,50 кв.м.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/3492/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 26.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Київський дитячий фонд" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 року у справі №910/3492/23 та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Пункт 2 частини 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено, а тому справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Позиції учасників справи

21.07.2023 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06 грудня 2014 року громадська організація «Київський дитячий фонд» (споживач) та комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (виконавець) уклали договір про надання послуг з розподілу теплової енергії, розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання (далі - Договір).

Предметом Договору є надання виконавцем послуг: з розподілу теплової енергії, з розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, з технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання (гарячого водопостачання) нежитлового приміщення (далі - об`єкт), в нежитловому будинку за адресою: вул. Липська, 16-А; своєчасна оплата послуг, наданих виконавцем, за встановленими тарифами у строк та на умовах, що передбачені цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 3.4.3. договору споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати послуг в обсягах та строки, які передбачені в розділі 4 цього договору та додатках до нього.

Відповідно до п. 4.4 Договору споживач зобов`язаний сплатити за послуги не пізніше 18 (вісімнадцятого) числа поточного місяця.

Споживач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у виконавця два примірники актів звірки на початок розрахункового періоду, розрахунок нарахувань за спожиту теплову енергію за попередній період (за вимогою споживача), платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії та технічного обслуговування за звітний період, а також передплата на підставі орієнтовної вартості теплової енергії, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт приймання-передачі наданих послуг (п. 4.2. договору).

Між енергопостачальною організацією КП «Київтеплоенерго» та Позивачем укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 25.07.2018 № 520803, відповідно до якого КП «Київтеплоенерго» надає теплову енергію у нежитловий будинок по вул. Липська, 16А у м. Києві, а позивач оплачує її вартість, щорічно в між опалювальний період готує теплове господарство до опалюваного сезону та здійснює технічне обслуговування систем теплопостачання будинку (п. 2.3. договору)

Позивачем було виконано всі необхідні заходи з підготовки будинку до опалювального сезону 2021-2022 років, а КП "Київтеплоенерго" було проведено перевірку готовності об`єкта теплоспоживання та видано Акт готовності до опалювального сезону від 28.09.2021 №481, наряд на включення теплопостачання від 01.11.2021 № 506.

До будинку по вул. Липська 16А, м. Київ протягом опалювального сезону 2021-2022 років подавалась теплова енергія в обсягах, що зафіксовані у відомостях обліку за період з 23.10.2021 по 18.03.2022. Загальний обсяг спожитої теплової енергії протягом опалювального сезону 2021-2022 років у цьому будинку розподілено позивачем між споживачами тепла пропорційно до опалювальної площі.

Відповідно, відповідачу нараховано вартість теплопостачання згідно з розрахунками нарахувань. Загальна вартість спожитої теплової енергії та отриманих послуг відповідачем зазначена в актах прийому виконаного опалення та технічного обслуговування систем ЦО.

Позивач вказує, що востаннє відповідач сплачував за спожиту теплову енергію та отримані послуги у серпні 2021.

У січні 2023 року КП "Київтеплоенерго" здійснено перерахунок вартості теплопостачання, у зв`язку з чим позивачем також проведено перерахунок та зменшено розмір заборгованості відповідача до 81 984,56 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією про погашення заборгованості від 07.12.2022 №062/15/1/23-2311, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг позивач звернувся із даним позовом до суду, в якому просив стягнути 81984,56 грн боргу, 14051,70 грн пені, 2279,34 грн 3% річних, 14732,40 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №2090 від 06.12.2014 позивач у період з 23.10.2021 по 14.03.2022 надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії та з технічного обслуговування та утримання за адресою: м. Київ, вул. Липська, 16А, що підтверджується актами прийому виконаного опалення та технічного обслуговування, актами приймання-передавання товарної продукції, укладеними з КП «Київтеплоенерго». Обсяг теплової енергії, що подавалась протягом опалювального сезону 2021-2022 рр. зафіксована у відомостях обліку за період з 23.10.2021 по 14.03.2022.

Пунктом 4.2 договору визначено, що споживач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у виконавця акт приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 4.4 Договору споживач зобов`язаний сплатити за послуги не пізніше 18 (вісімнадцятого) числа поточного місяця.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що всупереч умовам договору позивач проводив розрахунки за послуги з технічного обслуговування системи постачання з врахуванням коефіцієнту 4,30 грн., хоча сторони у додатку № 1 до договору погодили коефіцієнт 2,05 грн.

Дані твердження колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.1.6. договору виконавець має право змінювати в односторонньому порядку вартість послуг з технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання (і гарячого водопостачання) на підставі погодженої калькуляції уповноваженим органом, офіційно повідомивши про це споживача.

В матеріалах справи мітиться лист № 062/15/1/05-1369 від 24.03.2020, яким позивач повідомив відповідача про нову вартість послуг з технічного обслуговування з 01.04.2020 (а саме 4,30 грн.) та надав погоджену калькуляцію.

Тобто, нарахування вартості послуг з ТО здійснювалось згідно узгоджених сторонами договірних умов.

Так на підтвердження направлення вказаного листа на адресу відповідача позивач до відзиву на апеляційну скаргу надав список згрупованих рекомендованих листів та фіскальний чек від 24.04.2020.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Згідно частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.

У рішенні від 03.01.2018 «Віктор Назаренко проти України» (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року).

З огляду на те, що відповідні доводи про різну суму калькуляції послуг з технічного обслуговування системи постачання відповідачем було заявлено лише у апеляційній скарзі, задля забезпечення сторонам рівних прав під час судового розгляду для надання своїх пояснень та заперечень, колегія суддів вважає за доцільне розглядати справу по суті з врахуванням доданих позивачем до відзиву на апеляційну скаргу списку згрупованих рекомендованих листів та фіскального чеку від 24.04.2020.

Стосовно твердження апелянта про те, що при проведенні інвентаризації відповідачем було виявлено, що загальна площа приміщення, що перебуває в оренді, складає не 151,30 кв.м., а 124,50 кв.м. колегія суддів зазначає, що згідно додатку № 1 до договору № 2090 від 06.12.2014 загальна площа об`єкту, до якого надавались послуги, становить 151,30 кв.м., яка відповідає орендованій площі, вказаній у наявному в матеріалах справи договорі про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 166-2 від 10.12.2019, укладеному між відповідачем та Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Позивачем не надано доказів внесення змін щодо орендованої площі як до договору № 2090 від 06.12.2014, укладеному між сторонами, так і до договору оренди № 166-2 від 10.12.2019.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вищенаведене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати суми боргу в повному обсязі відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 81 984,56 грн. правомірно задоволена судом першої інстанції.

Стосовно нарахованих інфляційних втрат та 3 % річних колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2279,34 грн 3% річних за період з 01.02.2022 по 01.02.2023 та 14732,40 грн інфляційних втрат за період з 01.02.2022 по 31.12.2022.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У пункті 6.3.2 Договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату вартості послуг, що надаються за цим договором, споживач сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5 відсотка від суми фактичного боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені припиняється в момент фактичної сплати боргу.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14 051,70 грн пені за період з 01.02.2022 по 01.02.2023 за кожен місяць заборгованості окремо.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 у справі № 910/3492/23.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Громадської організації "Київський дитячий фонд" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 у справі № 910/3492/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 у справі № 910/3492/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/3492/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко