РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2023Справа № 910/9596/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Союзенергомаш"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 2412257,73 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Шадрін І.О. (в режимі відеоконференції).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Союзенергомаш" (далі - позивач) заборгованості у сумі 2092920 грн, 6864,01 грн 0,3 % річних, 312473,72 грн інфляційних втрат за договором поставки №53-124-08-22-17812 від 31.05.2022, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань оплатити поставлений йому товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 17.07.2023.

Відповідачем через відділ діловодства суду 07.07.2023 було подано відзив на позовну заяву у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю та просив у випадку задоволення вимог позову відстрочити виконання рішення та заявлено клопотання про зменшення розміру 0,3 % річних та інфляційних втрат та відстрочення виконання рішення на один календарний рік з моменту набрання рішенням законної сили, але не менше ніж до закінчення 2 календарних місяців з моменту припинення воєнного стану в Україні.

Ухвалою суду від 17.07.2023 судом було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 06.09.2023.

04.09.2023 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи по суті без його участі.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 06.09.2023 представник відповідача визнав суму основного боргу, просив суд зменшити розмір 0,3 % річних та інфляційних втрат, а також відстрочити виконання рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Союзенергомаш" (постачальник) укладено Договір поставки від 31.05.2022 №53-124-08-22-17812 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю в передбачені цим договором строки товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору.

За умовами п. 1.2 Договору предметом поставки є товар: ДК 021:2015 - 42130000-9 (арматура трубопровідна: крани, вентелі, клапани та подібні пристрої).

Сторони погодили у п. 1.3 Договору, що місцем його виконання є місто Нетишин Хмельницької області.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна товару по договору становить 3237388,80 грн з ПДВ. Така ж ціна вказана і у додатку №1 до Договору (специфікація №1).

Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по Договору визначається специфікацією №1 (додаток №1 до договору) (п. 4.2 Договору).

У пункті 5.1 Договору сторони погодили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії».

Згідно з п. 11.1 Договору він вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявністю печатки) і діє до 31.12.2022, а в частині оплати за поставлений товар та виконання гарантійних зобов`язань, що передбачені цим Договором - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.

Закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії Договору (п. 11.3 Договору).

Позивачем було здійснено поставку товару відповідачу за умовами Договору, що підтверджується:

- видатковою накладною № 201 від 15.07.2022 та ТТН № 201 від 15.07.2022 (15 позицій Товару на суму 1144468,80 грн), а 21.07.2022 покупцем оформлено ярлик на придатну продукцію № Я-7-032-24, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 201 від 15.07.2022 продукція пройшла вхідний контроль;

- видатковою накладною № 228 від 05.08.2022 та ТТН № 228 від 05.08.2022 (6 позицій Товару на суму 1450296 грн), 18.08.2022 покупцем оформлено ярлик на придатну продукцію № Я-7-036-24, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 228 від 05.08.2022 продукція пройшла вхідний контроль;

- видатковою накладною № 281 від 02.09.2022 та ТТН № 281 від 02.09.2022 (3 позиції Товару на суму 276792 грн), а 12.09.2022 покупцем оформлено ярлик на придатну продукцію № Я-7-049-24, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 281 від 02.09.2022 продукція пройшла вхідний контроль;

- видатковою накладною №311 від 26.09.2022 та ТТН №311 від 26.09.2022 (2 позиції Товару на суму 170664 грн), а 30.09.2022 покупцем оформлено ярлик на придатну продукцію № Я-7-055-24, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 311 від 26.09.2022 продукція пройшла вхідний контроль;

- видатковою накладною № 413 від 25.11.2022 та ТТН №413 від 25.11.2022 (2 позиції Товару на суму 161808 грн), а 25.11.2022 Покупцем оформлено ярлик на придатну продукцію № Я-7-064-24, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 413 від 25.11.2022 продукція пройшла вхідний контроль;

- видатковою накладною № 445 від 16.12.2022 та ТТН № 445 від 16.12.2022 (1 позицію Товару на суму 33360 грн), а 21.12.2022 Покупцем оформлено ярлик на придатну продукцію №Я-7-072-24, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною №445 від 16.12.2022 продукція пройшла вхідний контроль.

Таким чином, позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання відповідно до умов Договору, поставив Товар відповідачу на суму 3237388,80 грн, що підтверджується підписами посадових осіб та печатками замовника на зазначених документах.

Однак відповідачем власні зобов`язання щодо оплати за поставлений Товар виконано частково та з суттєвою затримкою оплати, сплативши частинами лише 1144468,80 грн за Товар поставлений відповідно до накладної № 201 від 15.07.2022.

Несплаченою відповідачем за отриманий за Договором Товар лишилась сума у розмірі 2092920 грн.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №47 від 06.03.2023 щодо оплати суми боргу, у відповідь на що відповідачем надано лист від 14.03.2023 у якому останній визнав наявність боргу за Договором та пояснив неможливість вчасної оплати Товару відсутністю фінансування та складною ситуацією в енергетичному секторі країни.

Оскільки відповідачем у погоджені умовами Договору строки не було здійснено повної оплати вартості поставленого йому Товару, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення 2092920 грн боргу, а також 6864,01 грн 0,3 % річних та 312473,72 грн інфляційних втрат нарахованих на суму боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на суму 3237388,80 грн, а останній прийняв його без зауважень, що підтверджується видатковими накладними та ТТН, а також не заперечується самим відповідачем.

Враховуючи умови оплати, визначені сторонами у п. 5.1 Договору, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити отриманий від позивача товар протягом 30 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар.

Відповідні ярлики на придатну продукцію поставлену відповідачу за Договором були оформлені та їх копії долучені до матеріалів справи (№ Я-7-032-24, № Я-7-036-24, № Я-7-049-24, № Я-7-055-24, № Я-7-064-24, №Я-7-072-24).

Відповідно здійснених поставок, строк повного розрахунку за отриманий за весь час Товар у Покупця скінчився:

- поставка 1 - Ярлик на придатну продукцію оформлено Покупцем 21.07.2022, останній день розрахунку 20.08.2022, прострочення з 21.08.2022;

- поставка 2 - Ярлик на придатну продукцію оформлено Покупцем 18.08.2022, останній день розрахунку 17.09.2022 року, прострочення з 15.09.2022 станом на 12.06.2023;

- поставка 3 - Ярлик на придатну продукцію оформлено Покупцем 12.09.2022, останній день розрахунку 12.10.2022, прострочення з 13.10.2022;

- поставка 4 - Ярлик на придатну продукцію оформлено Покупцем 30.09.2022, останній день розрахунку 30.10.2022, прострочення з 31.10.2022;

- поставка 5 - Ярлик на придатну продукцію оформлено Покупцем 30.11.2022, останній день розрахунку 30.12.2022;

- поставка 6 - Ярлик на придатну продукцію оформлено Покупцем 21.12.2022, останній день розрахунку 20.01.2023, прострочення з 21.01.2023;

Так, відповідачем було здійснено оплату отриманого товару за першою поставкою на суму 1144468,80 грн з прострочення строку оплати: 07.03.2023 - 144396 грн, 24.05.2023 - 734260,80 грн, 07.06.2023 - 265812 грн, що відповідачем не заперечується.

З наведеного вбачається, що відповідачем не було оплачено вартість товару у сумі 2092920 грн та було частково оплачено вартість отриманого товару із порушенням встановлених умовами Договору строків, що останнім не заперечується.

Таким чином, вимоги позову щодо стягнення основної суми боргу у розмірі 2092920 грн є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 8.4 Договору вказано, що у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3 % річних від простроченої суми. Пеня за порушення строку оплати не нараховується.

Так, позивачем за прострочення виконання відповідачем обов`язку із оплати товару було нараховано в порядку ст. 625 ЦК України 312473,72 грн інфляційних втрат по кожній видаткові накладній з урахуванням дати оформлення ярлика.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, та встановлено, що з відповідача підлягає стягненню 254740,54 грн інфляційних втрат, а в задоволенні решти суми (57733,18 грн) суд відмовляє.

Розрахунок 0,3 % річних, розмір яких було погоджено сторонами в умовах Договору, позивачем здійснено вірно, а тому з відповідача підлягає стягненню 6864,01 грн 0,3 % річних.

Відповідач просив суд зменшити розмір нарахованих позивачем 0,3% річних та інфляційних втрат посилаючись при цьому на наявність боргу перед ним у його контрагентів, а також настання форс-мажорних обставин у зв`язку із вторгненням Російської Федерації на територію України, що зумовило кризові умови роботи підприємства.

Із положень статей 230, 233 ГК України та статей 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), у той час як стягнення відстоків річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за простроченяня грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18. Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних.

Суд зауважує, що укладений між сторонами Договір було підписано 31.05.2022, тобто після введення в Україні воєнного стану та початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, а тому відповідачу були відомі ризики пов`язані з воєнним станом.

За таких обставин суд не вбачає підстав для зменшення 0,3% річних, що підлягають стягненню з відповідача.

Щодо посилань відповідача на норми частини першої статті 239 ГПК України та наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду на рік з дня його ухвалення, суд зазначає таке.

Так, частиною першою статті 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Правовий аналіз статті 239 ГПК України свідчить, що вона не є імперативною та застосовується за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість відстрочення виконання рішення, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених сум, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Суд зазначає, що скрутне фінансове становище чи невиконання контрагентами своїх зобов`язань перед відповідачем не є безумовними підставами для відстрочення виконання рішення суду. Окрім того, запровадження в Україні воєнного стану має негативний наслідок на господарську діяльність обох сторін договору, у тому числі і на позивача, враховуючи також той фактор, що сторони уклали Договір вже після початку воєнного стану, а отже були усвідомлені у можливих ризиках здійснення господарських відносин в умовах воєнного стану.

Враховуючи наведене, суд відхиляє наведені у відзиві доводи відповідача щодо відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати, у які позивачем включено судовий збір, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 231, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Союзенергомаш" (м. Дніпро, вул. Гаванська, 8; ідентифікаційний код 43391 (два мільйони дев`яносто дві тисячі дев`ятсот двадцять) грн боргу, 6864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн 01 коп. 0,3 % річних, 254740 (двісті п`ятдесят чотири тисячі сімсот сорок) грн 54 коп. інфляційних втрат, а також 35317 (тридцять п`ять тисяч триста сімнадцять) грн 87 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 13.09.2023.

Суддя Сташків Р.Б.