УХВАЛА

07 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 917/1194/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Студенець В. І.,

за участю секретаря судового засідання Шпорт В. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1

про ухвалення додаткового рішення

у справі № 917/1194/21

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо-Троїцька 1»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Лубенської міської ради Полтавської області,

про визнання недійсними рішень, припинення юридичної особи,

за участю представників:

від позивача: не з`явилися,

від відповідача: не з`явилися,

від третьої особи: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо-Троїцька 1» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 917/1194/21, у якій просило її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 03.07.2023 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо-Троїцька 1» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 917/1194/21 та призначив її до розгляду на 03.08.2023 о 10:15 год. у приміщенні Касаційного господарського суду, а також надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 21.07.2023.

Позивач 20.07.2023 надіслав до Верховного Суду через оператора поштового зв`язку Укрпошта відзив на касаційну скаргу відповідача, у якому просив касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 917/1194/21 залишити без змін. Разом з відзивом позивач подав заяву від 20.07.2023 про покладення судових витрат, які пов`язані з наданням правничої допомоги у суді касаційної інстанції, в розмірі 12945,00 грн на Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо-Троїцька 1». До заяви додано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, згідно з яким ОСОБА_1 понесено інші витрати, відповідно до глави 8 ГПК України на суму 12945,00 грн та копію квитанції б/н від 20.07.2023 про прийняття адвокатом Ринденком О.А. від ОСОБА_1 гонорару в розмірі 12945,00 грн.

Верховний Суд постановою від 03.08.2023 касаційну скаргу Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо -Троїцька 1» залишив без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 917/1194/21 залишив без змін.

Також у постанові від 03.08.2023 Верховний Суд зазначив про те, що згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України заява ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, до якої додано попередній розрахунок понесених витрат, буде розглянута після подання заявником відповідних доказів розміру цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення цієї постанови.

А також попередив, що у разі неподання заявником відповідних доказів протягом встановленого строку ця заява буде залишена без розгляду.

04.08.2023 ОСОБА_1 направила до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо-Троїцька 1» 12 945 грн судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, згідно з заявою про стягнення судових витрат від 20.07.2023.

Відповідач проти задоволення заяви позивачки про відшкодування витрат на правничу допомогу заперечив.

За змістом статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Подана позивачкою 20.07.2023 заява про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме за підготовку та подання до касаційного господарського суду відзиву, у розмірі 12 945,00 грн, підписана ОСОБА_1 та адвокатом Ринденком О.А. У тексті заяви зазначено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Ринденком О. А. укладено договір про надання правничої допомоги та представництво у суді та інших органах влади.

На підтвердження понесених витрат до заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 20.07.2023, у якому визначено гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, в розмірі 12 945,00 грн, з розрахунку за 5 год витраченого часу, вартість якого становить 50 % від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» за 1 год роботи адвоката, та квитанцію № б/н від 20.07.2023 про прийняття від ОСОБА_1 адвокатом Ринденком О.А. гонорару у сумі 12 945,00 грн.

Однак, додані позивачкою до заяви докази не давали можливості суду встановити наявність між ОСОБА_1 та адвокатом Ринденком О.А. домовленості щодо погодження форми гонорару (фіксований розмір чи погодинна оплата), порядку обчислення та розміру у суді касаційної інстанції, зокрема, у розмірі, заявленому у попередньому (орієнтовному) розрахунку, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат у постанові по суті спору.

Наявний у матеріалах справи договір, укладений позивачкою з адвокатом Ринденком О.А. про надання правничої допомоги та представництво у суді та інших органах влади від 06.07.2021 містить пункт 5, який встановлює фіксований розмір оплати послуг адвоката за цим договором (надання правничої допомоги клієнту в судах усіх інстанцій) в сумі 5 735,00 грн.

На представництво інтересів позивачки адвокатом Ринденком О.А. у суді апеляційної інстанції, між сторонами укладався додатковий договір від 07.02.2022, пунктом 5 якого визначено розмір оплати 7 176,00 грн.

У наданому позивачкою суду касаційної інстанції попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат розмір гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначено виходячи з погодинної оплати наданих послуг, з розрахунку 50 % від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» за 1 год роботи адвоката, яка склала 12 945,00 грн. Однак іншого договору на представництво інтересів позивачки у суді касаційної інстанції адвокатом Ринденком О.А. у справі № 917/1194/21, ніж той що знаходиться у матеріалах справи від 06.07.2021, згідно з пунктом 5 якого сторонами погоджено фіксований розмір оплати послуг адвоката 5 735,00 грн, до заяви додано не було.

Верховний Суд, ухвалюючи постанову від 03.08.2023 у справі № 917/1194/21, не визнав можливим одразу вирішити питання про розподіл витрат на правничу допомогу за заявою позивача від 20.07.2023, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів узгодження між позивачкою та адвокатом обсягу правничої допомоги, а також розміру, порядку обчислення та сплати гонорару адвоката за надання правничої допомоги у суді касаційної інстанції, що відповідав би наданому попередньому розрахунку. Для реалізації принципу відшкодування судових витрат (витрат на правничу допомогу) суд надав позивачці можливість надати такі докази в порядку, встановленому частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Також суд попередив позивача про наслідки неподання таких доказів у встановлений законом строк.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

На відміну від розгляду справи (в порядку загального провадження) в суді першої та апеляційної інстанцій (стаття 218, частина 7 статті 270 Господарського процесуального кодексу України), судове засідання в яких передбачає стадію судових дебатів, розгляд справи в судовому засіданні в суді касаційної інстанції, за змістом статті 301 Господарського процесуального кодексу України, не передбачає проведення судових дебатів.

У зв`язку із викладеним, якщо справа в суді касаційної інстанції розглядається з повідомленням учасників справи, заява про відшкодування судових витрат в суді касаційної інстанції, за винятком витрат щодо сплаченого судового збору, має бути зроблена стороною до закінчення проведення судового засідання в цьому суді, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судового засідання, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення касаційним судом.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України до таких доказів належать договори, рахунки тощо, тобто перелік доказів на підтвердження понесених стороною витрат не є вичерпним, та має бути достатнім для висновку про розмір таких витрат, а також що вони були фактично понесені та були необхідні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тобто розмір та порядок сплати гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд, ухвалюючи постанову від 03.08.2023 у справі № 917/1194/21, для забезпечення реалізації принципу відшкодування судових витрат (витрат на правничу допомогу), надав позивачці можливість надати докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в порядку, визначеному частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а також попередив про наслідки неподання таких доказів у встановлений законом строк.

Позивачка свідомо проігнорувала рекомендації суду, можливістю надати докази на підтвердження понесення судових витрат у суді касаційної інстанції не скористалася.

Згідно з вимогами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи, що до закінчення проведення судового засідання, яке відбулось 03.08.2023, позивачкою зроблено заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних із розглядом цієї справи в касаційному суді, проте вона не дотрималася вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та не надала суду доказів на підтвердження наведеного нею розміру витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення касаційним судом, Верховний Суд залишає заяву ОСОБА_1 від 20.07.2023 без розгляду.

Щодо заяви ОСОБА_1 від 04.08.2023 про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старо-Троїцька 1» 12 945 грн судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, то вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однак, у цьому випадку вирішення питання про відшкодування позивачці судових витрат, що пов`язані з витратами на професійну правничу допомогу, відкладено до подання заявником відповідних доказів розміру цих витрат відповідно до вимог частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, про що Верховним Судом зазначено у постанові від 03.08.2023 у справі № 917/1194/21.

Відповідно у цій справі, передбачені пунктом 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України, умови для звернення позивачки з заявою про ухвалення додаткового рішення відсутні. У зв`язку з чим Верховний Суд відмовляє в прийнятті додаткового рішення.

Керуючись статтями 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ

1. Заяву ОСОБА_1 від 20.07.2023 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 917/1194/21 залишити без розгляду.

2. В задоволенні заяви ОСОБА_1 від 04.08.2023 про ухвалення додаткового рішення у справі № 917/1194/21 відмовити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

В. Студенець