ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Черкаси справа № 925/382/23

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Хелис Н.М., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арді Логістікс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянська кондитерська фабрика" про стягнення 38766 грн. 86 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Арді Логістікс" звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянська кондитерська фабрика" (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування № 093 від 28.01.2019 року, 38766 грн. 86 коп. боргу та відшкодування судових витрат, які складаються із 2684 грн. сплаченого судового збору і 20000 грн. витрат на правову допомогу.

Позов мотивований невиконанням відповідачем свого обов`язку з оплати наданих позивачем послуг по організації автоперевезення вантажу відповідача по території України і експедиторських послуг згідно з договором транспортно-експедиторського обслуговування № 093 від 28.01.2019 року і вимогою від 01.03.2023 вих. № 01/03-1 з доданими до неї документами первинного обліку.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/382/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін без виклику, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.05.2023 року, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач в особі свого представника подав суду 21.04.2023 року, відзив на позовну заяву (вх. № 6659/23 а.с. 116-120) за змістом якого заперечував проти позову з мотивів безпідставності і недоказаності вимог. Заперечення відповідача мотивовані тим, що 28.01.2019 року ним із позивачем був укладений договір транспортно-експедиторського обслуговування № 093 (далі - договір від 28.01.2019 № 093), який виконувався сторонами, заборгованість по ньому у відповідача відсутня. За умовами договору кожне замовлення послуг узгоджується сторонами і оформляється заявкою, після виконання відповідної заявки складається акт виконаних робіт, який є підставою для оплати. Замовлення, вимога про оплату яких є предметом спору, відповідачем не заявлялись, позивачем не виконувались, належні докази їх виконання, в розумінні договору, позивачем не подані, тому у відповідача відсутнє саме зобов`язання оплати спірних послуг. Заявлені до стягнення судові витрати на правничу допомогу адвоката відповідач вважав необґрунтованими і неспівмірними.

Представник позивача подав суду 09.05.2023 року відповідь на відзив, в якій спростовував доводи відповідача, викладенні у відзиві на позовну заяву, наполягав на задоволенні позову із заявлених у ньому підстав і розмірі, до відповіді на відзив додав протоколи опитування працівників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якості доказів (вх. № 7657/23, а.с. 123-129, 133-136, 137-140).

У судове засідання 23.05.2023 року представники сторін не з`явились, їх явку суд обов`язковою не визнавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21), у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначити датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

28.01.2019 року відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Шполянська кондитерська фабрика, як клієнт, та позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Арді Логістик, як експедитор, уклали договір транспортно-експедиторського обслуговування № 093 (далі Договір або договір від 28.01.2019 № 093, а.с. 30-36), згідно з умовами п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг Клієнтові за погодженням Сторін.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, і зокрема, домовилися про наступне:

п. 1.2. умови перевезення, вид і найменування вантажу, вид транспорту, розмір плати експедиторові, пункти відправлення та призначення, а також інші умови пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються сторонами за угодою сторін і оформлюються заявками, по формі погодженій сторонами у додатку № 1 до цього договору;

п. 1.3. під кожне конкретне перевезення Клієнт надає експедиторові заявку, в якій оговорюється найменування, кількість вантажу, маршрут перевезення (порт навантаження, порт вивантаження, місце доставки вантажу) плановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника вантажоодержувача і іншу необхідну інформацію, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 5 робочих днів до початку навантаження і готовності вантажу до перевезення. На підставі такої заявки Клієнта, Сторони протягом 2 (двох) робочих днів складають і підписують відповідний Додаток до цього Договору, по формі, погодженій Сторонами в додатку № 1 до цього Договору;

п. 2.1.1. Експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги Клієнтові за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені та за рахунок Клієнта договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання, терміналами, та ін. організаціями. Документом, що підтверджує наявність і зміст такого договору з транспортними організаціями, являється транспортний документ (накладна) - коносамент (В/L), автомобільна транспортна накладна (CMR/TTH);

п. 2.1.6. Експедитор зобов`язується на підставі письмової Заявки Клієнта підготувати відповідний Додаток до цього Договору та передати його на підпис Клієнтові, не пізніше, ніж за 2 (дві) доби до початку надання послуг;

п. 3.1.8. Клієнт зобов`язується своєчасно оплачувати послуги Експедитора за тарифами, встановленими за згодою Сторін;

п. 3.1.10. Клієнт зобов`язується підготувати Заявку з урахуванням положень п. 1.3., затверджувати і підписувати Додаток до цього Договору, який відповідає кожній заявці, не пізніше, ніж за добу до початку надання послуг;

п. 4.2.2. - Експедитор погоджує перелік послуг з Клієнтом, оплата яких здійснюється за наявності письмового (факс, електронна пошта) підтвердження Клієнтом вартості даних послуг, тобто за наявності підписаної Сторонами заявки до цього Договору на виконання кожного перевезення. Додаткові витрати, пов`язані з будь - якими перевірками вантажу контролюючими, наглядовими та правоохоронними органами держави, оплачуються Клієнтом самостійно та/або узгоджуються для оплати з Клієнтом та оплачуються Експедитором, з обов`яковою наступною компенсацією Клієнтом па підставі пред`явлення підтверджуючих такі витрати документів;

п. 9.5. термін дії договору встановлюється з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печат5ками сторін і діє до 31.12.2020 року. При відсутності пропозиції про розірвання цього договору за 20 днів до терміну припинення його дії , такий договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік.

Договір підписаний представниками обох сторін, їх підписи посвідчені печатками юридичних осіб, яких вони представляють.

Додатком № 1 до Договору є форма заявки (а.с. 37-38).

У відповіді на відзив представник позивача доводив, що на виконання договору від 28.01.2019 № 093 позивачем виконано більше 50 замовлень відповідача, склались ділові стосунки, за якими лише перші заявки оформлювались в письмовій формі, в подальшому для спрощення комунікації, за спільним погодженням сторін заявки погоджувались усно, шляхом телефонних переговорів, у месенджерах, через електронну адресу.

Зокрема, добросовісно виконуючи умови договору від 28.01.2019 № 093, заявки відповідача, позивач забезпечив комплексну організацію перевезень вантажу (кондитерські вироби) відповідача:

на підставі договору на організацію перевезень автомобільним транспортом № 30-03/18 від 30.03.2018 року, укладеного позивачем, як замовником, з TОB «ФЛБ ТРАНС», як виконавцем, забезпечено перевезення вантажу відповідача (кондитерські вироби) одержувачу Alam Ashukulata food staff import company (Libya, Tripoli,Tajoura city) (інвойс № 316, контейнер MSDU7557024) згідно умов CIF, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR), митною декларацією форма МД-2, вн. № 1042, рахунком на оплату № 140 від 10.03.2022 року, Актом надання послуг № 140 від 10.03.2022 року та платіжним дорученням № 5656 від 29.04.2022 року на суму 17552 грн. 94 коп. (а.с. 39, 40, 43-51);

на підставі договору на організацію перевезень автомобільним транспортом № 01/07-17 від 07.07.2017 року, укладеного позивачем з TОB «Діапазон», забезпечено перевезення вантажу відповідача Alam Ashukulata food staff import company (Libya, Tripoli,Tajoura city) (інвойс № 310, контейнер BMOU 5915481) згідно умов CIF, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR), митною декларацією форма МД-2, Вн. № 1041, рахунком на оплату № 132 від 23.02.2022 року, Актом надання послуг № 132 від 23.02.2022 року та платіжним дорученням № 5642 від 28.04.2022 року на суму 17550 грн. (а.с. 41-42,52-59);

на підставі договору на організацію перевезень автомобільним транспортом № 1307А-17 від 13.07.2017 року, укладеного з TОB «АС Транспорт», забезпечено організацію експедиторських послуг щодо переміщення контейнерів MSDU7557024, BMOU 5915481 та їх розміщення на контейнерних лініях, що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-0001235 від 01.12.2022 року, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0001235 та платіжним дорученням № 30 від 12.12.2022 року на суму 3656 грн. 86 коп. (а.с.60-68).

на підставі договору про надання послуг № AQ0291 від 04.08.2017 року, укладеного позивачем, як замовником, з TОB «МШК Україна», як виконавцем, забезпечено транспортування, перевалку, обслуговування вантажу відповідача у контейнерах MSDU7557Q24, BMOU 5915481;

через особистий кабінет ТОВ «Арді Логістик», зареєстрований на веб-сайті: https://www.msc.com/, заброньовано місця для двох 40 футових контейнерів MSDU7557024, BM0U 5915481 на судні, отримано трекінг номер EBKG0264051, що підтверджується скрін-шотами із сайту https://www.msc.com/ та інформацією, що міститься в особистому кабінеті ТОВ «Арді Логістик» (а.с.69-84).

Переданий відповідачем товар доставлено до м. Одеси та перебуває в контейнерах MSDU7557024, BM0U 5915481 на митному органі Одеської митниці, у зв`язку з блокуванням морського сполучення через війну починаючи з 24.02.2022 року товар перебуває під митним контролем (ПКМ 14/902 23.02.2022 року, ПКМ 14/902 24.02.2022 року).

06.12.2022 року позивач звернувся з листом № 06/12-1 до відповідача, в якому повідомив, що у зв`язку з тривалим зберіганням вантажу відповідача в контейнерах MSDU7557024, BM0U 5915481 на митному органі Одеської митниці TОB «МШК Україна» нараховано позивачу станом на 30.11.2022 року 428583 грн. 98 коп. штрафу, тому позивач просив відповідача повідомити вказівки щодо подальших дій з виконання Договору та оплатити рахунок на суму 467350 грн. 84 коп., з урахуванням суми штрафних санкцій, автоперевезення по території України, послуги зі зміни статусу контейнера, експедиторських послуг, до листа додано відповідний рахунок № 163 від 02.12.2022 року (а.с. 85-87, докази направлення а.с. 88-93).

Відповідач лист позивача від 06.12.2022 отримав 10.12.2022 року, однак залишив без виконання.

01.03.2023 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 01/03-1, в якій просив оплатити надані послуги автоперевезення по території України та експедиторські послуги згідно рахунку № 163 від 02.12.2022 року на суму 38766 грн. 86 коп., організувати процес отримання (повернення) вантажу з контейнерів MSDU7557024, BM0U 5915481 та їх фактичне очищення від вантажу, погодити, підписати та повернути примірники заявки, акту надання послуг, доданих до цієї вимоги. У вимозі відповідача також повідомлено, що у разі невиконання цієї вимоги позивач має намір звернення до суду з позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості, до вимоги додано примірники первинних документів, зазначених у ній. Вимога позивачем направлена відповідачу засобами поштового зв`язку на поштову адресу. Погоджену у договорі (а.с. 94-95, 96-99, 100).

Вимога позивача від 01.03.2023 року залишена відповідачем без відповіді і виконання.

Заперечення відповідача проти позову викладені представником у відзиві на позов.

На підтвердження спростувань доводів, викладених відповідачем у відзиві на позов, представником позивача до відповіді на відзив додано протоколи опитування Тимощук Н.М. і Нецюка М.І. від 04.05.2023 року (а.с. 133-136, 137-140).

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору транспортно-експедиторського обслуговування від 28.01.2019 № 093, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань послуг перевезення вантажів і транспортного експедирування, загальні положення про послуги, перевезення і транспортне експедирування визначені главами 63-65 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), главою 32 Господарського кодексу України (далі - ГК України), загальні положення про договір розділом ІІ книги 5 ЦК України, главою 20 ГК України, загальні положення про правочини розділом IV книги 1 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу (ГК) України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 205 ЦК України визначені вимоги до форми правочину, способів волевиявлення. Згідно з частинами 1, 2 цієї статті ЦК, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:

зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);

сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);

одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);

зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);

кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ч. 2 ст. 527);

якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);

зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);

зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);

порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);

у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (п. 3 ч. 1 ст. 611);

боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612).

Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:

договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);

відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);

договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);

ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);

договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639);

договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640).

Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань.

Главою 65 ЦК України врегульовано відносини транспортного експедирування.

Згідно з ст. 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до викладених обставин справи та наведених норм законодавства суд вбачає, що договір транспортно-експедиторського обслуговування від 28.01.2019 № 093 укладений сторонами з дотриманням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, ними виконувався. За здійсненими у спрощений спосіб заявками відповідача 23.02.2022 року, 24.02.2023 року позивачем надано послуги з організації перевезення вантажів дорожніми автотранспортними засобами за маршрутом м. Черкаси м. Одеса в контейнерах MSDU7557024, BM0U 5915481, а також послуг експедирування вказаного вантажу. За домовленістю сторін вантаж відповідача кондитерські вироби повинен бути доставлений отримувачу Alam Ashukulata food staff import company (Libya, Tripoli,Tajoura city) морським судном на якому заброньовано позивачем місця для двох 40 футових контейнерів. Разом з тим у зв`язку розпочатою російською федерацією 24.02.2022 року військовою агресією проти України, блокування суден в Чорному морі, вказаний вантаж залишився в Одеській митниці.

Розмір фактично понесених позивачем витрат на організацію перевезення та експедирування вантажу відповідача 23.02.2022 року, 24.02.2023 року, за його заявками, становить 38766 грн. 86 коп., які відповідачем не сплачені та підтверджені наданими у справу належними і допустимими доказами, тому вимога позивача у вказаній сумі підлягає задоволенню.

Щодо твердження відповідача про відсутність підписаних та погоджених ним заявок та актів надання послуг за відповідною послугою з перевезення та експедирування вантажу 23.02.2022 року, 24.02.2022 року за договором транспортно-експедиторського обслуговування № 093 від 28.01.2019 року, як підстави для відмови у задоволенні позову суд зазначає наступне.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

Суд касаційної інстанції звертав увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18 (позиція Верховного Суду викладена в постанові від 29.01.2020 року у справі № 916/922/19).

Таким чином, наявні у справі докази свідчать про фактичне надання послуг позивачем та понесені ним витрати на організацію перевезення та експедирування вантажу відповідача 23.02.2022 року, 24.02.2023 року на заявлену до стягнення суму, доводи відповідача з наведених ним підстав суд визнає необґрунтованими і відхиляє.

Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим доказаним і задовольняє його повністю з наведених вище підстав. Доводи відповідача, наведені у запереченнях проти позову суд відхиляє з мотивів їх невідповідності викладеним обставинам справи і приписам законодавства.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255-256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянська кондитерська фабрика", , місцезнаходження: 18015, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Чигиринська, буд. 11, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арді Логістікс", , місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, буд. 17 - 38766 грн. 86 коп. боргу, 2684 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено 04.09.2023 року.

Суддя В.М. Грачов