РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 м. КиївСправа № 910/7464/23

За позовом: ОСОБА_1 ;

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНВІЛЬ СЕРВІС";

до відповідача-2: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ГРІНВІЛЬ ПАРК КИЇВ";

про: визнання недійсним договору та зобов`язання привести договір у відповідність до типового договору.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Бут Д.О.

Представники:

позивача: не з`явилися;

відповідача-1: не з`явилися;

відповідача-2: не з`явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНВІЛЬ СЕРВІС" (далі - відповідач-1) та об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ГРІНВІЛЬ ПАРК КИЇВ" (далі - відповідач-2/ОСББ) про визнання недійсним договору та зобов`язання привести договір у відповідність до типового договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що укладений між відповідачами договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2021 № ГС-7 суперечить положенням частини 1 статті 203, статті 228 Цивільного кодексу України, що враховуючи приписи статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним.

Також позивачем заявлена вимога про зобов`язання привести оспорюваний договір у відповідність до типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженого постановою КМУ від 05.09.2018 № 712.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7464/23 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 19.06.2023.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням подання позову неналежним позивачем та невірно обраний останнім спосіб захисту.

В підготовчому засіданні 19.06.2023 оголошено перерву до 17.07.2023.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням обґрунтованості частини позицій позивача.

Ухвалою-повідомленням від 13.07.2023 № 910/7464/23 сторони спору повідомлені про призначення підготовчого засідання на 07.08.2023.

В підготовчому засіданні 07.08.2023 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.08.2023.

До господарського суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі останнього.

В судовому засіданні 28.08.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між відповідачем-1, як управителем, та відповідачем-2, як співвласниками/ОСББ, укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2021 № ГС-7 (далі - Договір/освоюваний правочин), відповідно до предмету якого відповідач-1 зобов`язується надавати відповідачу-2 послугу з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що розташований за адресою: 04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 19 (далі - Будинок), а відповідач-2 зобов`язується оплачувати відповідачу-1 послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього Договору (п. 2.1 Договору).

Пунктом п. 4.1.6 Договору визначено, що відповідач-1 має право без погодження з відповідачем-2 залучати договірних засадах та укладати договори з іншими юридичними особами та суб`єктами підприємницької діяльності до надання послуг, для виконання своїх обов`язків передбачених цим Договором, будь-яких третіх осіб. При цьому, виконавець несе перед користувачем відповідальність за якість наданих послуг.

Положеннями пункту 4.1.9 Договору передбачено, що відповідач-1 має право укладати договори оренди, договори по встановленню сервітутів, договори щодо надання в тимчасове платне користування спільного майна Будинку для розміщення телекомунікаційного обладнання, рекламних конструкцій, рекламо носіїв у ліфтах тощо та визначати умови відповідних договорів, зокрема, в частині встановлення плати для операторів, інтернет-провайдерів, за розміщення рекламних конструкцій усіх типів та видів, рекламних вивісок на фасаді будинку та на його прибудинковій території

Умовами пункту 5.1 Договору сторонами погоджено, що ціна послуги з управління (без витрат на освітлення місць загального користування, енергопостачання для ліфтів і підвальних приміщень та підкачування води) становить 33,83 грн. (в тому числі ПДВ, якщо відповідач-1 є його платником) на місяць за 1 кв. м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Будинку та включає:

- витрати на утримання Будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна Будинку (без витрат на освітлення місць загального користування, енергопостачання для ліфтів і підвальних приміщень та підкачування води) в розмірі 28,83 грн. відповідно до Кошторису витрат на утримання Будинку та прибудинкової території (далі - Кошторис Витрат), що міститься у Додатку № 5 до цього Договору;

- винагороду відповідача-1 в розмірі 5,00 грн. на місяць;

Платежі здійснюються в безготівковій та готівковій формі.

Крім того, сторонами погоджено, що відповідачу-1 надається право переглядати в межах діючого Кошторису витрат на утримання Будинку та його прибудинкової території перелік робіт та послуг, що входять до складу послуги з управління Будинком та його прибудинковою територією (житлова послуга) у разі відсутності рішення відповідача-2 про затвердження нового Кошторису витрат на утримання Будинку та його прибудинкової території, сформованого у зв`язку із підвищенням рівня мінімальної заробітної плати, цін на витратні матеріали тощо.

Відповідач-1 має право своїм рішенням затверджувати зміни у видатках окремих статей (окрім винагороди відповідачка-1) Кошторису витрат на утримання Будинку та його прибудинкової території, сформованого у зв`язку із підвищенням рівня мінімальної заробітної плати, цін на витратні матеріали тощо.

Згідно пункту 7.3 Договору, кожен із співвласників повідомляє відповідачу-1 інформацію, пов`язану з виконанням цього Договору, в один з таких способів на власний вибір, якщо інше не передбачено окремими положеннями цього Договору або законодавством, а саме шляхом письмового звернення (особистого звернення, надсилання поштового відправлення) або електронного звернення на офіційну електронну адресу відповідача-1.

Відповідно до пункту 8.7.3 Договору, у разі дострокового розірвання цього Договору з ініціативи відповідача-2, відповідач-2 сплачує відповідачу-1 штраф, що дорівнює 100 (ста) відсоткам ціни послуги з управління Будинком за 3 (три) роки з площі всіх квартир та нежитлових приміщень Будинку.

Умовами пункту 11.1 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з 24.12.2021 та укладається строком на 7 (сім) років.

Позивач зазначає, що окремі положення оспорюваного правочину суперечать приписам частині 3 статті 8, частині 3 статті 10, частині 1 статті 15, частині 1 статті 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", частині 2 статті 10, частинам 1, 6 статті 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", частині 1 статті 13, частині 3 статті 26 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", статтям 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", частини 1 статті 203, статті 228 Цивільного кодексу України, що враховуючи приписи статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання таких положень оспорюваного правочину недійсними.

Також позивач зазначає, що окремі положення оспорюваного правочину суперечать змісту Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженого постановою КМУ від 05.09.2018 № 712.

Враховуючи викладені обставини позивач звернувся до господарського суду з вимогами про:

- визнання недійсним оспорюваного правочину в частині пунктів: 4.1.6, 4.1.9, 5.1, 7.3, 8.7.3, та 11.1;

- зобов`язання відповідачів привести оспорюваний правочин у відповідність до типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженого постановою КМУ від 05.09.2018 № 712.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.13. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Приписами частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

ОСББ створене відповідно до установчих зборів, затверджених протоколом від 06.12.2021 № 1.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мацолою Д.В., зареєстрованого в реєстрі за № 18.

Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон), зокрема, встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Представник співвласника - фізична або юридична особа, яка на підставі договору або закону має право представляти інтереси співвласника.

Співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відтак, позивач є співвласником Будинку з 11.01.2022.

Приписами статті 10 Закону, зокрема, визначено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Статтею 12 Закону передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Так, оспорюваний правочин був укладений між відповідачами на підставі рішення загальних зборів ОСББ, затверджених протоколом від 24.12.2021 № 2 (далі - Рішення загальних зборів), відповідно до яких, зокрема:

- обрано управителем Будинку - відповідача-1;

- затверджено тариф на послуги з управління;

- затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Враховуючи дату створення ОСББ (06.12.2021), дату набуття позивачем права бути співвласником Будинку (11.01.2022) та дату проведення та прийняття Рішення загальних зборів (24.12.2021), позивач не міг бути залучений до реалізації прав ОСББ при прийнятті Рішення загальних зборів, оскільки станом на дату прийняття такого рішення не набув прав та обов`язків власника нерухомого майна у Будинку.

Положеннями частини 11 статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.

Таким чином, Рішення загальних зборів є обов`язковим для позивача.

Статтею 13 Закону, зокрема, передбачено, що спори щодо змісту конкретного договору вирішуються за згодою сторін або у судовому порядку.

При цьому, позивач не є стороною оспорюваного правочину.

Абзацом 11 частини 9 статті 10 Закону визначено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації.

Водночас, матеріали справи не містять доказів оспорювання позивачем Рішення загальних зборів, а також звернення позивача до ОСББ з пропозиціями про внесення змін до оспорюваного правочину шляхом скликання загальних зборів.

Приписи частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплюють за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов`язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки позивач має здійснювати управління діяльністю ОСББ шляхом ініціювання/прийняття участі в загальних зборах та винесення на голосування тих питань, які вважає необхідними. В той же час, у разі незгоди позивача з прийнятими рішеннями, останній не позбавлений права на їх оскарження в судовому порядку.

При цьому, як встановлено вище, доказів оспорювання позивачем Рішення загальних зборів, на підставі якого вчинено оспорюваний правочин, а також пропозицій про внесення змін до такого правочину, матеріали справи не містять.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 та пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати позивача у вигляді витрат на правову допомогу, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11 вересня 2023 року

Cуддя Сергій Балац