ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" вересня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/697/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при розгляді заяви ТОВ ДРАЙВ-ІН про ухвалення додаткового рішення та/або виправлення описок за вх. № 2-1318/23 від 01.09.2023

по справі № 916/697/21

за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вул. Пушкінська, 3,Одеса,Одеська область, 65026), в інтересах держави

в особі: Міністерства охорони здоров`я України (вул. М.Грушевського, 7, Київ 21,Київська область,01601)

в особі: Міністерства культури та інформаційної політики України (вул. І. Франка, 19, Київ, 01601)

та в особі: Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (вул. Канатна, 83, Одеса, 65107)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Державного закладу Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П.Чкалова Міністерства охорони здоров`я України (65058, м. Одеса, вул. Французький бульвар, 85)

до відповідача 1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (вул. Велика Арнаутська, буд. 15,Одеса, 65048)

та відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю ДРАЙВ-ІН (пров. Маланова, 1, офіс 4, Одеса, 65023)

про визнання договору купівлі-продажу недійсним, повернення безпідставно набутого майна

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: В березні 2021 року Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся з позовом до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства культури та інформаційної політики України і Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю ДРАЙВ-ІН, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, в якому просив визнати недійсним укладений між відповідачами договір купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом викупу від 26.12.2018 року щодо передачі у власність 49/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 350 кв.м. за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85/5, а також зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ДРАЙВ-ІН повернути до державної власності на користь Міністерства охорони здоров`я України зазначене нерухоме майно вартістю 8 799 000 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.08.2023 (суддя Демешин О.А.) у задоволенні позову відмовлено.

01.09.2023 до суду від ТОВ ДРАЙВ-ІН надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та/або виправлення описок (вх. № 2-1318/23 від 01.09.2023), згідно якої заявник зазначає, що на його думку є підстави для ухвалення додаткового рішення та/або виправлення описок.

Так заявник зазначає, що в рішенні суду викладені певні твердження, які явно суперечать матеріалам справи, зокрема а.с. 46 і а.с. 73 том 1, на яких міститься відповідний лист Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації із таким дозволом/погодженням. Також, заявник зазначає, що важко уявити, що охоронний договір, укладений із тим самим органом після приватизації, був укладений без відома або поза волею Департаменту. Про ці обставини і докази неодноразово згадували у своїх поясненнях обидва відповідачі.

Отже, на думку заявника, зазначене є опискою або обставинами щодо яких подавалися докази і щодо яких є потреба у додатковому рішенні, на розсуд суду.

Крім того заявник звертає увагу, що рішення суду містить твердження щодо договору купівлі-продажу майна від 26.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ «ДРАЙВ-ІН», який було укладено всупереч законодавчих вимог та який підлягає визнанню недійсним з підстав його невідповідності положенням законодавства згідно зі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Між тим, з приводу цих тверджень суду, заявник наводить у заяві контраргументи та повідомляє наступні обставини:

- в 2010 був зареєстрований новий об`єкт нерухомості, площею 712 метрів квадратних на праві спільної часткової власності. Спільна часткова власність, це не власність на окремі частки в об`єкті, оскільки частка у спільній власності - це не доля в об`єкті, а доля в праві власності, або як раніше було прийнято називати "ідеальна доля". Тому не можна вести мову і про "частку у пам`ятці", а є доля в праві власності на об`єкт площею 712 метрів квадратних, яка не може бути часткою у пам`ятці;

- рішення господарського суду щодо визнання права власності 2005 року містить посилання на те, що окрім корпусу № 5(15) в складі об`єкту реєструвався "спальний корпус № 3", що також свідчить про утворення нового об`єкту з двох складових, ще до реєстрації нового об`єкту 2010 року згаданої в попередньому абзаці. Не може це рішення 2005 року мати і преюдиційної сили, як зазначено в рішенні від 25.08.2023 р., через різний суб`єктний склад справ.

Отже, підсумовуючи свої вимоги, представник ТОВ «ДРАЙВ-ІН» зазначає, що в контексті застосування до інституту додаткового рішення найбільш важливо те, що рішення не наводить відповідей на жоден із доводів і доказів відповідачів щодо не знаходження об`єкту в переліку, від паспорту пам`ятки 2010 року до фейкових наказів Мінкульту, наданих прокуратурою і відсутності об`єкта в актуальному реєстрі та з урахуванням наведеного просить суд прийняти додаткове рішення та/або ухвалу про виправлення описок з урахуванням обставин, викладених у цій заяві.

01.09.2023 під час реєстрації заяви ТОВ ДРАЙВ-ІН в автоматизованій системі, відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідальною особою було зареєстровано вказану заяву (вх. № 2-1318/23 від 01.09.2023), як заяву про виправлення описок.

За розпорядженням керівника апарату, керуючись положеннями пункту 6.1. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 05.12.2019 №17-06/2019 (зі змінами від 14.06.2023 (протокол №916-4/2023), приймаючи до уваги перебування судді Демешина О.А. з 29.08.2023 по 02.10.2023 у відпустці, з метою дотримання строків, визначених ст. 243 Господарського процесуального кодексу України, було призначено повторний автоматичний розподіл вищевказаної заяви.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 04.09.2023 до розгляду заяви ТОВ ДРАЙВ-ІН про ухвалення додаткового рішення та/або виправлення описок за вх. № 2-1318/23 від 01.09.2023 по справі № 916/697/21 визначено суддю Невінгловську Ю.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 ГПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Зазначений висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 754/5790/20(провадження № 61-8348св21).

Частиною1 статті 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За результатом розгляду заяви ТОВ ДРАЙВ-ІН про ухвалення додаткового рішення та/або виправлення описок (вх. № 2-1318/23 від 01.09.2023), суд доходить висновку, що дана заява за своїм змістом, містить ознаки незгоди заявника з висновками суду та оцінкою аргументів сторін, що зазначені у мотивувальній частині рішення, разом з тим у даній заяві не наведено граматичних помилок чи описок, які б, відповідно до норм чинного Господарського процесуального кодексу, можливо було б усунути без зміни змісту судового рішення, за рахунок прийняття ухвали про виправлення описки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час реєстрації даної заяви її було помилково зареєстровано, як подану відповідно до вимог ст. 243ГПК України., та вона повинна бути зареєстрована, як подана відповідно до ст. 244 ГПК України.

Відповідно до п.6.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Одеської області, в редакції від 05.12.2019 №17-06/2019 (зі змінами від 14.06.2023 (протокол №916-4/2023), у разі, якщо в день надходження заяв (клопотань, скарг, інших документів), які передбачають вчинення процесуальної дії відповідно до ГПК України (крім заяв в порядку ч.3 ст.158, ст.244, ст. 337 ГПК України) до судді, в провадженні якого перебувала справа, або який є головуючим у складі колегії суддів та у передбачених законом випадках не може здійснювати розгляд зазначених заяв (клопотань, скарг, інших документів), такі заяви підлягають повторному автоматизованому розподілу на підставі обґрунтованої службової записки помічника судді (у разі його відсутності секретаря судового засідання) та тільки за наявної заздалегідь інформації у відділі управління персоналом про тривалу відсутність судді (більше 14 днів).

Отже, оскільки вказана заява за своїм змістом і наведеними аргументами може бути розглянута в межах ст. 244 ГПК України, суд доходить висновку, що вона не підлягала автоматичному розподілу та має бути розглянута тим же суддею, що приймав рішення у справі №916/697/21.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення п.6.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Одеської області, в редакції від 05.12.2019 №17-06/2019 (зі змінами від 14.06.2023), якими передбачено, що заява в порядку ст.244 ГПК України не підлягає повторному автоматизованому розподілу, з метою виключення сумнівів щодо законності результатів розгляду заяви ТОВ ДРАЙВ-ІН про ухвалення додаткового рішення та/або виправлення описок (вх. № 2-1318/23 від 01.09.2023 по справі № 916/697/21), вважаю за необхідне заявити самовідвід від її розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Керуючись ст.ст.35, 38-39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід від розгляду заяви ТОВ ДРАЙВ-ІН про ухвалення додаткового рішення та/або виправлення описок за вх. № 2-1318/23 від 01.09.2023 по справі № 916/697/21.

Ухвала набирає законної сили 07.09.2023 та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Невінгловська