ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" серпня 2023 р.м. ХарківСправа № 5023/5848/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши звіт арбітражного керуючого Безпалого С.О. про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг (вх. № 22458 від 22.08.2023) у справі

за заявою ФОП Мхітарян Маргаріти Рафіковни, м. Харків

до ФОП Мхітарян Маргаріти Рафіковни, м. Харків

про неплатоспроможність

учасники у справі про банкрутство не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 25.12.2012 ФОП Мхітарян М.Р. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Бєляєву О.В.

Ухвалою суду від 22.01.2015, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 27.10.2015, задоволено скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" (вх.№ 40268 від 13.11.2014), усунено арбітражного керуючого Бєляєву О.В. від виконання обов`язків ліквідатора у справі, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Безпалого С.О.

Судові засідання з розгляду звіту неодноразово відкладалися з підстав необхідності витребування додаткових доказів у справі та завершення процедури погашення боргів боржника.

22.08.2023 до суду від арбітражного керуючого Безпалого С.О. надійшов звіт про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг арбітражного керуючого (вх. № 22458), в якому заявник просить суд:

1) затвердити оплату його послуг на суму 315760,25 грн;

2) визначити джерело та порядок оплати послуг арбітражного керуючого Безпалого С.О. шляхом стягнення розміру грошової винагороди у розмірі 315760,25 грн пропорційно з кредиторів наступним чином: з ФОП Чілінгарян Б.В. - 1,96%; з ФОП Акопян Е.А. - 20,46%; з АТ "Сенс Банк" - 77,58%.

Ухвалою суду від 28.08.2023 призначено звіт арбітражного керуючого Безпалого С.О. про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг (вх.№ 22458 від 22.08.2023) до розгляду на 31.08.2023.

29.08.2023 до суду від арбітражного керуючого Безпалого С.О. надійшов уточнений звіт (вх. № 23165) про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг арбітражного керуючого.

31.08.2023 до суду від АТ "Сенс Банк" надійшла відповідь на звіт керуючого реалізацією майна боржника, в якій кредитор, крім іншого, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, зауважує на тому, що господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим своїх повноважень, а й безпосередньо зміст і природу дій, які вчинялися арбітражним керуючим в цей період; крім того, на думку банку, оплата винагороди арбітражного керуючого має здійснюватися із авансування, що здійснюється боржником. Також банк. посилаючись на неможливість прибуття його представника в судове засідання, що обумовлено, зокрема, воєнним станом, запровадженим на території України з 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", просить суд провести судове засідання за відсутності представника АТ "Сенс Банк" за наявними матеріалами справи.

Присутній у судовому засіданні 31.08.2023 арбітражний керуючий підтримав вимоги, викладені в звіті про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг.

Банкрут та представники кредиторів в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду звіту були повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства.

У судовому засіданні 31.08.2023 оголошено перерву з розгляду звіту про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг на 31.08.2023 о 14:15.

Після перерви учасники у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

В частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вказує на те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд зазначає, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішуються судом залежно від конкретних обставин справи.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги, що явка керуючого реалізацією, банкрута та кредиторів не була визнана обов`язковою, суд вважає, що зібраних доказів достатньо для розгляду звіту арбітражного керуючого про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від 25.12.2012 ФОП Мхітарян М.Р. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Бєляєву О.В.

Ухвалою суду від 22.01.2015, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 27.10.2015, задоволено скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" (вх.№ 40268 від 13.11.2014), усунено арбітражного керуючого Бєляєву О.В. від виконання обов`язків ліквідатора у справі, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Безпалого С.О.

Відповідно до ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законодавства про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

У численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 09.07.2020 у справі №15/55/2011/5003, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15, від 26.02.2020 у справі №11/Б-921/1448/2013 викладено правовий висновок, згідно з яким у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

При цьому, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, не виявлення арбітражним керуючим активів та грошових коштів банкрута, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Така правова позиція викладена у також постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б та від 26.02.2019 у справі № 12/23-Б.

Кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

Таким чином, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог, господарський суд вправі застосувати такий принцип пропорційності до розподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, зокрема, витрат на оплату праці арбітражного керуючого.

Крім цього, суд зазначає, що отримання оплати за виконання повноважень є гарантією незалежності арбітражного керуючого під час провадження діяльності у справі про банкрутство.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3 Конституції України), права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (стаття 22 Конституції України).

Право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищено статтею 43 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Широке тлумачення Європейським судом з прав людини даної норми покладає на суд обов`язок захистити право особи (по даній справі конституційне право ліквідатора на оплату праці) в такий спосіб, щоб порушене, не визнане або оспорюване право отримало ефективний та справедливий спосіб захисту.

Слід зазначити, що підхід до інтересу кредитора при вирішенні питання про стягнення оплати послуг ліквідатора має відповідати положенням не лише Кодексу України з процедур банкрутства, але й міжнародним правовим актам, забезпечувати в такий спосіб єдиний підхід до застосування положень закону про банкрутство, втілювати принципи правової визначеності та верховенства права.

Відсутність авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати, як примушування до безоплатної праці в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації праці № 105 про скасування примусової праці 1957 року, ратифіковану Україною 05.10.2000), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.

Вирішуючи питання про стягнення з кредиторів оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, судом враховується належність виконання арбітражним керуючим обов`язків, покладених на нього законодавством про банкрутство.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши обсяг роботи, виконаної арбітражним керуючим Безпалим С.О., вбачається, що останній виконував належним чином обов`язки, покладені на нього Кодексом України з процедур банкрутства; акумульовані арбітражним керуючим Безпалим С.О. грошові кошти в межах даної справи були спрямовані на часткове погашення кредиторської заборгованості ФОП Мхітарян М.Р. перед заставним кредитором.

Матеріалами справи підтверджується, що в межах даної справи кредитори зі скаргами на дії чи бездіяльність арбітражного керуючого Безпалого С.О. не зверталися.

За наслідками проведеного розрахунку пропорційності зобов`язань зі сплати кредиторами оплати послуг арбітражному керуючому, суд зазначає наступне.

Загальна сума кредиторської заборгованості ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни, визнана в межах даної справи, складає 1405248,50 грн, з яких:

- вимоги Акціонерного товариства "Сенс Банк" у розмірі 1090148,50 грн, що становить 77,58% від загальної суми (1090148,50 грн х 100% / 1405248,50 грн = 77,58%);

- вимоги ФОП Чілінгарян Беніаміна Вазгеновича у розмірі 27600,00 грн, що 1,96% від загальної суми (27600,00 грн х 100% / 1405248,50 грн = 1,96%);

- вимоги ФОП Акопян Едварда Артавазді у розмірі 287500,50 грн, 20,46% від загальної суми (287500,50 грн х 100% / 1405248,50 грн = 20,46%).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого кредиторами не створювався, дії арбітражного керуючого Безпалого С.О. кредиторами не оскаржувалися, суд, керуючись принципом пропорційності суми витрат кожного із кредиторів на оплату грошової винагороди арбітражного керуючого розміру визнаних їх кредиторських вимог у даній справі, вважає за необхідне затвердити звіт арбітражного керуючого Безпалого С.О. про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни на суму 315760,25 грн; стягнути з кредитора акціонерного товариства "Сенс Банк" на користь арбітражного керуючого Безпалого С.О. основну грошову винагороду за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни в розмірі 244966,80 грн; стягнути з кредитора ФОП Чілінгарян Беніаміна Вазгеновича на користь арбітражного керуючого Безпалого С.О. основну грошову винагороду за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни в розмір 6188,90 грн; стягнути з кредитора ФОП Акопян Едварда Артавазді на користь арбітражного керуючого Безпалого С.О. основну винагороду за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни в розмір у розмірі 64604,55 грн.

Керуючись ст. ст. 30, 58-67, 113, 130-133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити звіт арбітражного керуючого Безпалого Сергія Олександровича про затвердження, визначення джерел та порядку оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни на суму 315760,25 грн.

Стягнути з кредитора Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул.Велика Васильківська, 100, ) на користь арбітражного керуючого Безпалого Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво № 341 від 26.02.2013) основну грошову винагороду за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни в розмірі 244966,80 грн.

Стягнути з кредитора ФОП Чілінгарян Беніаміна Вазгеновича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь арбітражного керуючого Безпалого Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво № 341 від 26.02.2013) основну грошову винагороду за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни в розмір 6188,90 грн.

Стягнути з кредитора ФОП Акопян Едварда Артавазді ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь арбітражного керуючого Безпалого Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво № 341 від 26.02.2013) основну винагороду за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність ФОП Мхітарян Маргарити Рафіковни в розмір у розмірі 64604,55 грн.

Ухвалу направити арбітражному керуючому Безпалому С.О., банкруту, кредиторам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 05 вересня 2023 року.

Суддя Усатий В.О.