УХВАЛА

м. Київ

05.09.2023Справа № 910/4351/23

Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву Моторно (транспортне) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторно (транспортне) страхового бюро України

про стягнення 11 479,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторно (транспортне) страхового бюро України про стягнення 11 479,17 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, у зв`язку із визнанням банкрутом публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд", на підставі статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, право вимоги якої у останнього виникла на підставі укладення договору про надання фінансових послуг факторингу № 1/11-10/2016 від 25.10.2016.

08.12.2022 МТСБУ було частково виконано зобов`язання за договором страхування №АЕ/4977492 грн. в розмірі 22 479,75 грн.

У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11 479,17 грн. з яких: 2 780,71 грн. - 3% річних за користування чужими коштами, 7 368,15 грн. інфляційні втрати та 1 330,31 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

10.04.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заява та заява про зупинення провадження у справі.

12.04.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №910/16820/21.

31.07.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі та залишення без розгляду позову.

19.07.2023 Великою Палатою Верховного Суду закінчено перегляд в касаційному порядку справи №910/16820/21 шляхом винесення постанови про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 поновлено провадження у справі №910/4351/23. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторно (транспортне) страхового бюро України про стягнення 11 479,17 грн. залишено без розгляду.

18.08.2023 до канцелярії суду від Моторно (транспортне) страхового бюро України надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на користь Моторно (транспортне) страхового бюро України витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Так, у заяві вказано, що внаслідок подання великої кількості необґрунтованих позовних заяв відповідачу потрібно було залучити адвокатське об`єднання для надання професійної правничої допомоги.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

В силу приписів частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У статті 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, закриття провадження у справі.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 - 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому з закриттям провадження у справі.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Водночас ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21, від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17, від 14.03.2023 у справі № 911/1201/22, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідно до приписів частини 5 статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20).

При цьому, суд зазначає, що не можна виходити лише з буквального розуміння терміну "необґрунтовані", тобто такі, для яких не має достатньо фактів чи доказів. Необґрунтованими можуть бути визнані такі дії, які свідомо спрямовані на перешкоджання нормальному перебігу судового провадження та явно свідчать про зловживання правами.

За результатами дослідження змісту заяви МТСБУ, судом встановлено, що заявник не зазначає в чому саме полягає необґрунтованість дій позивача, а саме лише подання позову не може бути розцінене судом як таке, що свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки останній має право на звернення до суду та реалізував таке право на свій розсуд, як і має право на подання заяви про залишення такого позову без розгляду та не позбавлений, в такому випадку, права повторно звернутись із цим же позовом до суду.

Крім того, зміна правової позиції суду касаційної інстанції щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не може розцінюватися як необґрунтованість позовних вимог товариства.

В даному випадку, суд не вбачає підстав для висновку про необґрунтованість дій позивача та стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у зв`язку із залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви МТСБУ про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 130, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4351/23 - відмовити.

2. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

3. Повідомити учасників справи, що відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. Повідомити учасників справи, відповідно ч. 5 ст. 244, ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С. М. Мудрий