ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2023 р. Справа№ 910/10336/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Андрієнка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022

у справі № 910/10336/22 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі за текстом - ТОВ "Грейнсвард", Позивач) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі за текстом - АТ "Укрзалізниця", Відповідач), в якій Позивач просить суд зобов`язати Відповідача внести зміни до особового рахунку Позивача № 2829531 шляхом відображення на ньому збільшеної грошової суми в розмірі 62 976 грн.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що Відповідачем нараховано плату за додатковий час використання вагонів за межами України однак невірно визначено кількість діб, які підлягають оплаті у зв`язку з чим сума коштів в розмірі 62 976 грн є завищеною та підлягає поверненню Позивачу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), оскільки набута Відповідачем без достатньої правової підстави.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22 позов задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариства "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 62 976 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить визнати причини пропуску на апеляційне оскарження поважними та поновити Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22; прийняти до розгляду та задовольнити в повному обсязі апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом при винесенні рішення не прийнято до уваги, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано жодних доказів, які підтверджували б факт перевезення вантажу за межі України, чим порушено норми процесуального права, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 277 ГПК України, також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують факт прибуття вагонів та станції призначення, доведення факт та часу прибуття вагонів на станцію призначення покладається на позивача, як на сторону перевезення до станції призначення, документи, які підтверджують настання таких обставин до АТ "Укрзалізниця" отримувачем вантажу не надається.

Також на думку скаржника, суд процитувавши першу частину п. 3.4.3 договору, не взяв до уваги ч. 3 вказаного пункту, якою передбачено, що загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки з його вини в очікування подавання під вантажі або інші операції на станціях призначення на підходах до них.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав, зокрема на те, що з наданих інформаційних повідомлень, товариством встановлено, що на підставі п.п. 1 п. 3.3.2 договору залізницею нараховано плату за додатковий час використання її вагонів за межами України, однак, у ході перевірки виявлено, що залізницею невірно визначено кількість діб, що підлягають оплаті.

Позивач зазначає, що при оплата за розрахунковий час залежить виключно від відстані перевезення, тому фактичний (реальний) час перебування вагону за межами України жодним чином не впливає на її розмір, нараховується виключно при відправленні та вказується в перевізних документах та не підлягає збільшенню/зменшенню на п. 3.3.1.

Оскільки плата за використання власного вагона залізниці за розрахунковий час перебування вагона за межами України на підставі п. 3.3.1 договору відображається у перевізних документах, а не в інформаційних повідомленнях, та сплачуються ще при відправленні, а також оскільки збільшення відстані перевезення (переадресування) вагонів не було, будь-яких повідомлень/відомостей про невиконання інструкції на повернення вагонів товариству не надходило/не пред`являлось, то методом виключення залишається лише п.п. 1) п. 3.3.2 договору.

Позивач вказує на те, що предметом позову є матеріально-правова вимога про повернення безпідставно набутих грошових коштів шляхом їх відновлення (відображення) на особовому рахунку товариств, а не предметом дослідження - порядок визначення кількості діб додаткового часу використання вагонів залізниці за межами України, а не сам факт надання послуг перевезення у міжнародному сполученні. Залізниця не заперечує факт надання послуг перевезення вантажів у міжнародному сполученні, такого заперечення не містить і апеляційна скарга.

Позивач наголошує на тому, що відповідач є створювачем та держателем всіх документів, які використані як докази у справі, однак, будь-яких заперечень щодо задоволення позовних вимог або спростувань обставин справи до суду першої інстанції не подано, клопотань про продовження строку на вчинення процесуальних дій не заявлялось.

Узагальнені доводи письмових пояснень

Відповідач у письмових поясненнях вказує на те, що відповідачем при нарахуванні додаткового часу за використання вагонів за межами України вірно визначено кількість діб, які підлягають оплаті. Відповідач при здійсненні розрахунку додаткового часу вірно визначив кількість діб, які підлягають оплаті, оскільки розрахунковий час визначається в календарних добах, то відповідно розрахунок додаткового часу обчислюється у календарних добах.

Доводи позивача щодо невірного визначення відповідачем кількості діб за додатковий час перебування вагонів за межами України, протирічить умовам договору, УМВС, Правил обчислення термінів доставки вантажу. У випадку незгоди з нарахованими платежами та сумою списаних з особового рахунку коштів замовник для проведення перевірки письмово повідомляє перевізника на вказану у розділі 7 договору адресу. У випадку виявлення перевізником неправильного нарахування платежів здійснюється перерахунок, після чого надлишок списаних коштів зараховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення, або ж додаткового з сум внесеної попередньої оплати списуються кошти для оплати належних перевізнику платежів в порядку та строки передбачених законодавством. Однак, позивач не звертався письмово до відповідача про неправомірно нараховані платежі, листи які долучено позивачем до матеріалів справи, стосуються виключно надання інформації про дату і час прибуття на станцію призначення вагонів, тому позивач повністю погодився із наданими відповідачем послугами та правомірністю нарахованої плати за додатковий час користування вагонами за межами України на підставі договору.

Відповідач зазначає про те, що збір за зберігання вантажу нараховується у зв`язку з затримкою вантажу або з інших підстав, про що складаються акти загальної форми, та не має жодного відношення до визначення кількості діб при нарахуванні плати за додатковий час користування вагонами за межами України.

У додаткових письмових поясненнях відповідач зазначає про те, що позивач у справі № 910/10501/22 не заперечував щодо невірного визначення позивачем кількості діб за додатковий час перебування вагонів за межами України, а розрахунок плати за додатковий час перебування вагонів за межами України здійснювався відповідачем аналогічно, як у справі № 90/10501/22, так і у справі № 910/10336/22.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/10336/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22 залишено без руху; запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 3 721,50 грн.

31.01.2023 скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додано оригінал платіжного доручення № 29209 від 23.01.2023, яка свідчить про сплату судового збору у розмірі 3 721,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва області від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, зміну колегії суддів, тимчасову непрацездатність судді Гаврилюка О.М. та перебування суддів у відпустках, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/10336/22 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06.03.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі за текстом - договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується Повідомленням про укладення договору № 43-41564379/2020-001.

27.07.2021 відповідачем оприлюднено нову редакцію договору, яка введена в дію з 01.08.2021.

Згідно з п. 1.1 договору, його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах відповідача, за договором перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача, за договором замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.4 договору визначено, що надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно до пункту 1.5. договору він є публічним, за яким Залізниця бере на себе обов`язок, здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звертається. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тим, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до пункту 1.6 договір оприлюднюється Залізницею як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті: http://uz-cargo.com/ з накладенням кваліфікованого електронного підпису.

У пункті 8.1. договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

Пунктом 2.3.4. договору встановлено, що перевізник зобов`язаний вести облік попередньої оплати, нарахованих та сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати позивачеві відповідні розрахункові документи в електронній формі.

Відповідно Додатку 1-2 до договору "Ставки плат, коефіцієнти та умови платежів", ставка плати за використання власних вагонів перевізника за вагоно-добу у вантажному та подорожньому рейсах по території України та за межами України за зерновоз, вагон для перевезення муки умовного типу 972 складала (без ПДВ): 540 грн - за період з 01.08.2021 по 31.08.2021 включно; 1 000 грн - за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 включно; 1200 грн - за період з 01.10.2021 по 31.10.2021 включно; 1 800 грн - з 01.11.2021 по 30.11.2021 включно; 1 900 грн - з 01.12.2021 по 31.12.2021 включно.

Так, пунктом 3.3 договору встановлено, що відповідно до зобов`язань, зазначених в Розділі 2.1. договору, товариство сплачує плату за використання власного вагона Залізниці за час і перебування такого вагону за межами України.

Ставка плати за використання власного вагону Залізниці за межами України встановлена в Додатку 1-2 до договору. Розмір плати за використання власного вагона Залізниці визначається окремо за розрахунковий та додатковий час перебування вагона за межами України, з округленням неповної доби до повної.

Згідно з приписами підпункту 1) пункту 3.3.2 договору розмір додаткового часу перебування вагона за межами України при перебуванні його на станції призначення визначається починаючи з третьої доби такого перебування до моменту укладання наступного договору про перевезення, який засвідчується календарним штемпелем у графі 26 перевізного документа.

Пунктом 3.4.2. договору закріплено формулу визначення розміру плати за користування власними вагонами перевізника, згідно якої доба - це 24 години.

Умовами пунктів 4.1, 4.2 договору визначено, що розрахунки за договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця". Оплата послуг здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання відповідача, вказаний в договорі. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів обслуговуючим банком на поточний рахунок Перевізника зі спеціальним режимом використання.

Пунктом 4.4. договору, передбачено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг залізницею в особовому рахунку відображаються використання товариством коштів за добу для оплати інформаційних повідомлень, які згідно п.п. 21) п. 8.2. договору оформлюються в електронному вигляді шляхом накладення КЕП.

Відповідно до пункту 4.5. договору, щодобово у продовж періоду виконання договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді (далі - щодобові перевізні документи), які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору за звітну добу.

За умовами пункту 7.4 договору у випадку задоволення грошових вимог (претензій) позивача, відповідач має право відобразити відповідні грошові суми на особовому рахунку позивача в якості попередньої оплати.

Належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів позивача щодо відображення відповідачем в особовому рахунку використання позивачем коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення - внесення відповідних змін до особового рахунку позивача про зарахування коштів на нього.

При цьому сторонами пунктом 9.6. договору погоджено, що умови останнього мають пріоритетну силу над іншими правочинами укладеними між сторонами. У випадку наявності суперечностей між договором та такими іншими правочинами, укладеними між сторонам, виконання підлягатимуть умови встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання пункту 2.3.3. договору для проведення розрахунків і обліку сплачених сум позивачу відкрито особовий рахунок з наданням коду платника № 2829531.

Протягом серпня-грудня 2021 року відповідачем направлялися позивачу переліки, як підтвердження списання з особового рахунку коштів, та Інформаційні повідомлення, як підтвердження нарахування плат та зборів.

Згідно із доводами позивача, з наданих Інформаційних повідомлень ним встановлено, що на підставі підпункту 1) пункту 3.3.2 договору залізницею нараховано плату за додатковий час використання її вагонів за межами України, однак, у ході перевірки виявлено, що Залізницею невірно визначено/кількість діб, які підлягають оплаті.

На думку позивача, відповідачем під час визначення додаткового часу користування вагонами згідно пункту 3.4.2. договору термін доба використано як календарне поняття, тобто з 00 год 00 хв. до 23 год 59 хв. відповідного дня, у зв`язку з чим нараховано на 62 976,00 грн більше, ніж підлягало, що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Позивач зазначає, що із врахуванням вказаних вище норм розмір додаткового часу перебування вагона за межами України починається з третьої доби такого перебування до моменту укладення наступного договору, а неповна доба такого перебування округлюється до повної, тобто 47 год 50 хв користування - це 2 доби, а 48 год 50 хв - це 3 доби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження власних доводів надано Інформаційні повідомлення та Переліки перевізних документів за договором за період серпень-грудень 2021, з яких вбачається наступне:

- за 12.08.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 6 480 грн за користування вагонами відповідача - № 95367215, 95018768, 95322848, 95331088, 95352142, 95833877, 95618955, 95678900, 95647186, 95682803;

- за 24.08.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 9 720 грн за користування вагонами відповідача - № 95755914, 95053419, 95452819, 95668133, 95368767, 95388831, 95448429, 95524518, 95266441, 95641445, 95369831, 95712287, 954530080, 95751418, 58563826;

- за 28.08.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 1 296 грн за користування вагонами відповідача - № 95347571, 95801585;

- за 31.08.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 2 592 грн за користування вагонами відповідача - № 53200168, 95753281, 95620662, 95760971;

- за 01.09.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 648 грн за користування вагонами відповідача - № 58562414;

- за 05.09.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 1 296 грн за користування вагонами відповідача - № 95320529;

- за 06.09.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 7 128 грн за користування вагонами відповідача - № 95619748, 95450987, 95760377, 95531224, 95832010, 95679130, 95754586;

- за 26.09.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 2400 грн за користування вагонами відповідача - № 995754586, 95679130;

- за 04.10.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 4 800 грн за користування вагонами відповідача - № 95199121, 95492419;

- за 07.10.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 8 400 грн за користування вагонами відповідача - № 95758421, 95797874, 95377701, 95327235, 95373072, 95682803;

- за 10.10.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 7 848 грн за користування вагонами відповідача - № 53200432, 95755732, 95792644;

- за 17.10.2021 до 19.10.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 3 600 грн за користування вагонами відповідача - № 95680179;

- за 19.10.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 1 944 грн за користування вагонами відповідача - № 59597823;

- за 14.11.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 7 200 грн за користування вагонами відповідача - № 95530028, 95799656, 95618724, 58562380, 95621827;

- за 21.11.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 8 640 грн за користування вагонами відповідача - № 95620621, 95615472, 95399945, 956161080, 95642443, 95266441;

- за 28.11.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 2 880 грн за користування вагонами відповідача - № 95799508, 95526760;

- за 05.12.2021 нарахування відповідачем позивачу додаткової плати в розмірі 1440 грн за користування вагонами відповідача - № 95538971.

Підсумовуючи викладене відповідачем нараховано позивачу в загальному розмірі 78 312 грн плати за додатковий час використання вагонів за межами України, з яких 62 976 грн на думку позивача списані безпідставно та підлягають поверненню.

Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що додаткова плата за вказаними вагонами не нараховується взагалі, окрім плати (суми без ПДВ):

- за вагон № 95320529 за 1 добу додаткового часу в розмірі 540 грн, замість нарахованої відповідачем 1080 грн за 2 доби;

- за вагон № 95619748 за 2 доби додаткового часу в розмірі 1 080 грн, замість нарахованої відповідачем 1620 грн за 3 доби;

- за вагон № 95450987 за 2 доби додаткового часу в розмірі 1 080 грн, замість нарахованої відповідачем 1620 грн за 3 доби;

- за вагон № 95199121 за 1 добу додаткового часу в розмірі 1 000 грн, замість нарахованої відповідачем 2 000 грн за 2 доби;

- за вагон № 95492419 за 1 добу додаткового часу в розмірі 1 000 грн, замість нарахованої відповідачем 2000 грн за 2 доби;

- за вагон № 95373072 за 1 добу додаткового часу в розмірі 1 000 грн, замість нарахованої відповідачем 2 000 грн за 2 доби;

- за вагон № 53200432 за 2 добу додаткового часу в розмірі 2 000 грн, замість нарахованої відповідачем 3 000 грн за 3 доби;

- за вагон № 95755732 за 2 добу додаткового часу в розмірі 2 000 грн, замість нарахованої відповідачем 3 000 грн за 3 доби;

- за вагон № 95680179 за 2 добу додаткового часу в розмірі 2 000 грн, замість нарахованої відповідачем 3 000 грн за 3 доби;

- за вагон № 59597823 за 2 добу додаткового часу за ставкою в розмірі 1 080 грн, замість нарахованої відповідачем 1 620 грн за 3 доби.

За підрахунками позивача правомірно списаною додатковою платою за вказаними вагонами є 15 336 грн, а тому позивач посилаючись на положення статті 1212 ЦК України зазначає, що у відповідача фактично відсутні правові підстави для набуття та збереження коштів в розмірі 62 976 грн, а з огляду на встановлені судом вище обставини правова підстава щодо нарахування такої додаткової плати у відповідача відсутня.

Відповідачем не заперечуються обставини списання з особового рахунку коштів, в тому числі нарахованих плат та зборів за спірний період з серпня-грудня 2021 року згідно наявних у справі Переліків та Інформаційних повідомлень.

Також позивачем до матеріалів справи надано акти наданих послуг за договором № 2-2829531/2021-08 від 31.08.2021 (за серпень 2021), № 2-2829531/2021-09 від 30.09.2021 (за вересень 2021), № 2-2829531/2021-10 від 31.10.2021 (за жовтень 2021), № 2-2829531/2021-11 від 30.11.2021 (за листопад 2021) та № 2-2829531/2021-12 від 31.12.2021 (за грудень 2021), які підписані позивачем із зауваженнями в тому числі щодо нарахованих вище та стягнутих в односторонньому порядку додаткових плат за користування вагонам за описаними вище інформаційними повідомленнями.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Положеннями ч. 5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями п.п. 1 п. 3.3.2 договору сторонами погоджено, що додаткова плата за перебування вагона за межами України при перебуванні його на станції призначення починається нараховуватися у відповідності до додатку 1-2 договору (враховуючи редакцію яка діяла станом на таке нарахування) починаючи з третьої доби такого перебування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що відповідно до п. 3.4.2 договору доба це 24 години, перша година якої у позивача починається з моменту (часу) прибуття навантаженого вагону на станцію призначення, а не година відповідного дня відповідної доби, яка почалася та вже триває, як це фактично здійснено відповідачем та дійсно є невірним заокругленням неповної доби, натомість таким розрахунком часу використання власних вагонів відповідач штучно збільшує та фактично рахує час, який не підпадає під положення пункту 3.3. договору.

Більш того, згідно із п. 3.4.3 договору моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами відповідача, визначеної в пункті 3.4. договору є момент передачі позивачу власних вагонів відповідача або початку затримки відповідно до Правил користування вагонами.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок позивача, доданий до матеріалів справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що кошти в розмірі 62 976,00 грн списані відповідачем без належної на те правової підстави.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Приписами наведеної статті встановлено: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України).

Однак, системний аналіз положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 177, частини 1 статті 202, частини 1 статті 1212 ЦК України дає підстави дійти для висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Натомість, враховуючи те, що у відповідача були відсутні підстави для нарахування та стягнення з позивача додаткової плати за використання власних вагонів відповідача в розмірі 62 976,00 грн у зв`язку з чим зазначені кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, що відповідно є підставою для задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що враховуючи положення п. 7.4. договору, повернення надлишково стягнутих сум чи неправильного нарахування платежів, відбувається шляхом внесення відповідних змін до особового рахунку замовника, і саме такий спосіб захисту порушеного права узгоджений сторонами в укладеному між ними договорі, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22.

Враховуючи обставини справи, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, що були покладені в основу оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994; п. 29-30), однак, це право не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006; п. 23; рішення у справі "Hirvisaari v. Finland" ("Хірвісаарі проти Фінляндії; п. 32).

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22, відсутні.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22 - без задоволення.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі № 910/10336/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/10336/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Андрієнко