ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 911/209/23

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/209/23

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи

«Київоблгаз», м. Боярка Києво-Святошинського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро», м. Обухів

про стягнення 2 314 467,35 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро»,

м. Обухів

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи

«Київоблгаз», м. Боярка Києво-Святошинського району

про визнання договору розірваним

представники:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): Роговий М.В., адвокат, довіреність № 01Др-214-0723 від 17.07.2023;

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): Крамар О.П., адвокат, ордер серія

АІ № 1388951 від 03.05.2023

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» (далі-відповідач) про стягнення 2 314 467,35 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору розподілу природного газу не здійснив оплату за надані позивачем послуги у період з серпня 2022 року по листопад 2022 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2 077 208,98 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 179 265,98 грн пені, 10 755,96 грн 3 % річних та 47 236,43 грн інфляційних нарахувань.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2023 відкрито провадження у справі № 911/209/23, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 01.03.2023.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2023 підготовче засідання відкладено на 29.03.2023.

24.03.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» надійшов відзив на позовну заяву б/н від 22.03.2023 (вх. № 5733/23), в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Так, заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що у зв`язку із початком у лютому 2022 року військових дій на території України, підприємством відповідача було зупинено у березні 2022 року на один місяць його господарську діяльність, з квітня 2022 року було відновлено роботу однак виключно на підтримку роботи підприємства та мінімальне виробництво продукції. Згодом, з червня 2022 року почалось відновлення виробництва продукції, що спричинило збільшення споживання газу.

Разом з цим, за твердженням відповідача, листом вих. № 243 від 31.08.2022 позивача було повідомлено про припинення з 31.08.2022 газопостачання та призупинення договору розподілу газу.

24.03.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» надійшла зустрічна позовна заява від 22.03.2023 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання договору розірваним з 31.08.2022.

Так, в обґрунтування зустрічної позовної заяви ТОВ «М-Квадро» зазначає про те, що із початком у лютому 2022 року військових дій на території України, підприємством відповідача було зупинено у березні 2022 року на один місяць його господарську діяльність, з квітня 2022 року було відновлено роботу однак виключно на підтримку роботи підприємства та мінімальне виробництво продукції. Згодом, з червня 2022 року почалось відновлення виробництва продукції, що спричинило збільшення споживання газу.

За твердженням ТОВ «Квадро-М» листом вих. № 243 від 31.08.2022 було повідомлено АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про намір підприємства припинити газопостачання та призупинити з 31.08.2022 дію договору. Однак, враховуючи ненадання позивачем згоди на розірвання договору, ТОВ «М-Квадро» змушено звернутись із відповідним зустрічним позовом до господарського суду, в якому просить визнати договір розподілу природного газу розірваним з 31.08.2022.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.03.2023 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» (далі відповідач (позивач за зустрічним позовом)) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі позивач (відповідач за зустрічним позовом)) про визнання договору розірваним; об`єднано в одне провадження з первісним позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання договору розірваним; призначено підготовче засідання для спільного розгляду зустрічного позову разом із первісним позовом на 29.03.2023.

Ухвалою господарського суду від 29.03.2023 підготовче засідання у справі № 911/209/23 було відкладено на 03.05.2023.

31.03.2023 через канцелярію господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» надійшов відзив вих. № 1021 від 31.03.2023 (вх. № 6209/23) на зустрічну позовну заяву в якому останній заперечує проти зустрічного позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечуючи проти зустрічного позову, відповідач за зустрічним позовом з посиланням на положення п. 9 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, зазначав про те, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) вказує на те, що річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог Кодексу.

Позивач (відповідач за зустрічним) позовом стверджує про те, що листами вих. № 237 від 25.08.2022 та вих. № 243 від 31.08.2022, відповідач (позивач за зустрічним позовом) просив опломбувати вхідну засувку живлення підприємства та комерційного ВОГ, а також призупинити дію договору розподілу природного газу, однак умови Типового договору не містять такого поняття як призупинення договору і, що відповідно до п. 12.3 договору сторони можуть розірвати договір за взаємною згодою. Отже, відповідач (позивач за зустрічним позовом) має діючий договір на розподіл природного газу, а його об`єкт підключений до газорозподільної мережі.

Разом з цим, позивач (відповідач за зустрічним позовом) також стверджує про невірно обраний спосіб захисту відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) при зверненні до господарського суду із відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду від 03.05.2023 закрито підготовче провадження у справі № 911/209/23, справу призначено до розгляду по суті на 31.05.2023.

В судовому засіданні 31.05.2023 судом оголошено перерву з розгляду справи по суті на 26.06.2023.

19.06.2023 на електронну адресу суду від АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» надійшли письмові пояснення № 1518 від 19.06.2023.

В судовому засіданні 26.06.2023 судом оголошено перерву з розгляду справи по суті на 09.08.2023.

Присутнім в судовому засіданні 09.08.2023 представником позивача (відповідача за зустрічними позовом) підтримані позовні вимоги за первісним позовом, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові, а також підтримані свої заперечення щодо зустрічного позову; представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) заперечував щодо вимог за первісним позовом та підтримав свої вимоги за зустрічним позовом вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення з викладених підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача (позивача за зустрічним позовом), всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України Про ринок природного газу оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Київоблгаз здійснює розподіл природного газу, газу (метану) вугільних родовищ на підставі ліцензії, прийнятої рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 855.

Відповідно до ст. 40 Закону України Про ринок природного газу розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

01.01.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» було підписано Заяву-приєднання № 09420YAQ18СР016 до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими), що свідчить про укладення між позивачем та відповідачем договору розподілу природного газу.

Відповідно до п. 2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п. 5.1 Типового договору розподілу природного газу облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 6.1 Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п. 6.2 Типового договору розподілу природного газу тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.4 Типового договору розподілу природного газу).

Згідно з п. 6.6 Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 8.2 Типового договору розподілу природного газу у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 Типового договору розподілу природного газу).

Звертаючись з позовом до суду, позивач (відповідач за зустрічним позовом) вказує на те, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) в порушення умов укладеного між сторонами договору розподілу природного газу не здійснив оплату за надані позивачем послуги у період з серпня 2022 року по листопад 2022 року, у зв`язку з чим у відповідача (позивача за зустрічним позовом) виникла заборгованість у розмірі 2 077 208,98 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 179 265,98 грн пені, 10 755,96 грн 3 % річних та 47 236,43 грн інфляційних нарахувань.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно п. 5 глави 3 розділу I Кодексу газорозподільних систем взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 глави 3 розділу I Кодексу газорозподільних систем на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: - присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника; - надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; - забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

Згідно п. 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу (п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

У пункті 12.2 Типового договору розподілу природного газу зазначено, якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Відповідно до п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно з п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

В абзаці 4 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем зазначено, що з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів) (абзац 9 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Як вбачається з Акту приймання-передачі природного газу № ОГ00078273 від 30.09.2021, підписаного сторонами, АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» проінформував споживача про величину річної замовленої потужності на 2022 рік, яка становить 3 485 249,92 куб м, величина потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у 2022 році складає 290 437,49 куб м.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.12.2021 № 2752 встановлено позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1,49 грн за 1 куб.м., без враховуючи ПДВ.

Таким чином, щомісячна вартість послуги з розподілу природного газу для відповідача (позивача за зустрічним позовом) визначається: 290 437,49 куб.м. х 1,49 грн + 20 % ПДВ = 519 302,23 грн.

Згідно п. 6.8 Типового договору розподілу природного газу надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (відповідач за зустрічним позовом) супровідним листом № 810-Сл-23327-1222 20.12.2022 надіслав на адресу відповідача (позивача за зустрічним позовом) акти наданих послуг за період з серпня по листопад 2022 року на суму 2 077 208,98 грн.

Натомість, за твердженням позивача (відповідача за зустрічним позовом), відповідач (позивач за зустрічним позовом) підписані примірники актів позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) на момент подачі позову до суду не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.6 Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) вказує на те, що 31.08.2022 споживач звертався до АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» з листом вих. № 243, в якому просив опломбувати вхідну засувку комерційного ВОГ та призупинити дію договору розподілу природного газу з 31.08.2022. У листі відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначив, що після появи перспективи запуску виробництва буде подано заявку на відновлення газопостачання.

31.08.2022 сторонами підписаний акт про відключення об`єкту (газових приладів) за заявою споживача, в якому зазначено вид відключення: перекриття запірних пристроїв та встановлення пломби та/або інвентарної заглушки: на фланцевому з`єднанні на газопроводі-вводі встановлено блінду та пломбування пломою № R33731693.

Відповідно до п. 5 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування.

При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи.

Враховуючи вищевикладене, припинення газопостачання відбувається шляхом перекриття запірних пристроїі або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування, і лише у випадках передбачених Кодексом газорозподільних систем шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи.

Отже, припинення газопостачання на об`єкті відповідача (позивача за зустрічним позовом) відбулось шляхом відключення на фланцевому з`єднанні на газопроводі-вводі шляхом встановлення блінди та пломбування пломбою.

В бланку акта про відключення об`єкту (газових приладів) вказно два вида відключення: 1) перекриття запірних пристроїв та встановлення пломби та/або інвентарної заглушки та 2) механічне від`єднання відводу газопроводу від діючого газопроводу.

У акті від 31.08.2022, складеному в присутності представника споживача, підпис якого міститься у акті, зазначено (відмічено) вид відключення в розділі перекриття запірних пристроїв та встановлення пломби та/або інвентарної заглушки, а саме на фланцевому з`єдненні на газопроводі-вводі встановлено блінду. В розділі вид відключекння: механічне від`єднання відводу газопроводу від діючого газопроводу відмітки відстуні.

Таким чином, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не доведено факту припинення газопостачання шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи.

Відповідно до п. 1.4 Типового договору розподілу природного газу послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

З моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

Відповідно до абзацу першого п. 9 глави 6 роздіолу VI Кодексу газорозподільних систем припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

У відповідача (позивача за зустрічним позовом) встановлено наявність обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року (2021 рік), споживачем уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавались, доказів механічного від`єднання об`єкта відповідача (позивача за зустрічним позовом) від газових мереж до суду не надано.

Разом з цим, умови укладеного між сторонами Типового договору, як і норми чинного законодавства не містять такого поняття, як призупинення дії договору.

Отже, враховуючи, що у справі встановлено наявність у ТОВ «М-Квадро» обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено у встановленому законодавством порядку, а також враховуючи те, що споживачем уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, отже у споживача існує обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому главою 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Також, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) нараховано та заявлено до стягнення з відповідача (позивача за зустрічним позовом) 179 265,98 грн пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.2 Типового договору розподілу природного газу у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Крім того, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) нараховано та заявлено до стягнення з відповідача (позивача за зустрічним позовом) 3 % річних у розмірі 10 755,96 грн та 47 236,43 грн інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Так, на підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань, наявний в матеріалах справи є арифметично вірним, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача (позивача за зустрічним позовом) 179 265,98 грн пені, 10 755,96 грн 3 % річних та 47 236,43 грн інфляційних нарахувань.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням первісного позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача (позивача за зустрічним позовом).

Щодо вимог за зустрічним позовом, суд відзначає.

Так, 24.03.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» надійшла зустрічна позовна заява від 22.03.2023 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання договору розірваним з 31.08.2022.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ТОВ «М-Квадро» зазначає про те, що у зв`язку із початком у лютому 2022 року військових дій на території України, підприємством відповідача було зупинено у березні 2022 року на один місяць його господарську діяльність, з квітня 2022 року було відновлено роботу однак виключно на підтримку роботи підприємства та мінімальне виробництво продукції. Згодом, з червня 2022 року почалось відновлення виробництва продукції, що спричинило збільшення споживання газу.

31.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» зверталось до АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» з листом вих. № 243, в якому споживач просив опломбувати вхідну засувку комерційного ВОГ та призупинити дію договору розподілу природного газу з 31.08.2022.

Таким чином, за твердженням відповідача (позивача за зустрічним позовом), останнім було повідомлено оператора ГРМ про розірвання договору. Однак, враховуючи ненадання АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» згоди на розірвання договору, ТОВ «М-Квадро» змушено звернутись із відповідним зустрічним позовом до господарського суду.

Таким чином, ТОВ «М-Квадро» просить суд визнати спірний Договір розподілу природного газу № 09420YAQ18СР016 від 01.01.2016 розірваним з 31.08.2022.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до висновку, що наведені позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Положеннями ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до положень ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже, є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин. Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі.

Відповідно до п. 12.1 Типового договору цей договір укладається на невизначений строк.

Умовами п. 12.3 Типового договору визначено, що договір може бути розірваний за згодою сторін або з ініціативи споживача у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно п. 12.2 Типового договору, якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди Споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього Договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду Споживача з внесеними до цього Договору змінами.

Так, як вже було зазначено вище, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не надано суду доказів, які б свідчили про розірвання спірного договору в односторонньому порядку. Наданий до суду лист ТОВ «М-Квадро» вих. № 243 від 31.08.2022, в якому споживач просив опломбувати вхідну засувку комерційного ВОГ та призупинити дію договору розподілу природного газу з 31.08.2022, свідчить лише про те, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) пропонував позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) призупинити дію спірного договору, проте умови Типового договору, як і норми чинного законодавства не містять такого поняття, як призупинення дії договору.

Тобто, залучений до матеріалів справи лист ТОВ «М-Квадро» вих. № 243 від 31.08.2022 не є підставою вважати розірваним спірний договір в односторонньому порядку. В період з 01.09.2022 до 22.03.2023 (дата подання зустрічного позову у справі № 911/209/23) відповідач (позивач за зустрічним позовом) не звертався до суду з позовом про розірвання договору розподілу природного газу, укладеного між АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та ТОВ «М-Квадро».

Не заслуговують на увагу і посилання відповідача (позивача за зустрічним позовом) на ст. 651 ЦК України, з огляду на те, що норма вказаної статті передбачає можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, доказів істотного порушення умов договору іншою стороною до матеріалів справи також не додано.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про те, що відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не наведено в позові та не підтверджено належними доказами наявності правових підстав для визнання спірного договору розірваним з 31.08.2022.

Також суд вважає необхідним зазначити, що ч. 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Передусім, суд зважає на сталу практику Верховного Суду щодо способів захисту прав чи законних інтересів позивача, який звертається з позовом про визнання договору розірваним.

Так, у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19 викладена правова позиція про те, що для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 910/17079/19 були зроблені висновки про те, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналіз приписів ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України дає підстави стверджувати про те, що ними не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору розірваним (припиненим), позаяк реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідносин, може відбуватися шляхом розірвання відповідного договору.

Суд звертає увагу на постанову від 13.02.2018 у справі № 916/849/17, де Верховний Суд вказав, що встановлення юридичного факту виходить поза межі компетенції господарського суду, оскільки в такому випадку суд не здійснює захисту порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу суб`єкта господарювання.

Господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги відповідача (позивача за зустрічним позовом) про визнання договору розірваним з 31.08.2022, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в даному випадку є неналежним та неефективним.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-яків дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

У зв`язку із відмовою в задоволенні зустрічного позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача (позивача за зустрічним позовом).

Що стосується заявлених ТОВ «М-Квадро» до стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» витрат на професійну правничу допомогу, які позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

Так, позивач за зустрічним позовом просив суд покласти на відповідача за зустрічним позовом судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги. В обґрунтування відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивачем за зустрічним позовом були надані Договір про надання правової допомоги від 28.04.2023, укладений між адвокатом Крамаром Олегом Петровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «М-Квадро», Акт приймання-передачі виконаних робіт від 05.06.2023, плітжна інструкція № 5 від 06.06.2023.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Так, за умовами п. 1.1 Договору про надання правової допомоги від 28.04.2023, укладеного між адвокатом Крамар Олегом Петровичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» (клієнт) предметом договору є надання адвокатом юридичних послуг клієнту на території України у відповідності з вимогами, інтересами та вказівками клієнтами, якщо це не суперечить законодавству України та даному договору. Порядок, спосіб та об`єм надання юридичних послуг, вказаних в даному договору встановлюється адвокатом (п. 1.2 договору).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору визначено, що ціна (гонорар) за надання юридичних послуг визначається сторонами. Оплата за надані послуги здійснюється клієнтом адвокату з моменту підписання даного договору.

Умовами п.п. 4.1, 4.2 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом часу ведення справи клієнта адвокатом. Даний договір припиняє свою дію у разі його розірвання сторонами або одною із сторін.

05.06.2023 між адвокатом Крамар Олегом Петровичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» (клієнт) підписаний Акт приймання-передачі виконаних робіт до договору, за яким між сторонами погоджено, що адвокатом виконані та передані роботи правничої допоги, а клієнтом роботи прийняті без зауважень на загальну суму 30 000,00 грн.

На підставі платіжного доручення № 5 від 06.06.2023 ТОВ «Квадро-М» перераховано на рахунок адвоката Крамара О.П. 30 000,00 грн.

Розглянувши заявлені ТОВ «М-Квадро» до стягнення понесені ним витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що віднесення таких витрат до складу судових передбачено законом, а з наданих доказів вбачається, що адвокатом такі послуги надавались, однак, враховуючи задоволення первісного позрову та відмову в задоволенні вимог за зустрічним позовм, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача (позивача за зустрічним позовом).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 3, ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська область, Бучанський район, м. Боярка, вул. Шевченка, 178, ) 2 077 208 (два мільйони сімдесят сім тисяч двісті вісім) грн 98 коп заборгованості, 179 265 (сто сімдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 98 коп пені, 10 755 (десять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн 96 коп 3 % річних, 47 236 (сорок сім тисяч двісті тридцять шість) грн 43 коп інфляційних нарахувань та 34 717 (тридцять чотири тисячі сімсот сімнадцять) грн 01 коп судового збору.

Видати наказ.

3. В задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Квадро» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання Договору розподілу природного газу № 09420YAQ18СР016 від 01.01.2016 розірваним з 31.08.2022 відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 06.09.2023.

Суддя О.О. Христенко