ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"04" вересня 2023 р. Справа№ 910/13425/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воскресенський - 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/13425/21 (суддя Мельник В.І., повний текст складено - 25.04.2023) за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воскресенський - 7" про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, правління ОСББ, скасування реєстраційних дій.

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/13425/21 позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2023 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воскресенський - 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/13425/21 залишено без руху; об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Воскресенський - 7" встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу листом з описом вкладення; роз`яснено апелянту про право на звернення до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення ухвали із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13425/21.

На адресу Північного апеляційного господарського суду 18.07.2023 від відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги разом із клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/13425/21.

Разом з тим, на час надходження клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, матеріали справи №910/13425/21, які були витребувані ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2023, на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, а тому, за відсутності матеріалів справи, колегія суддів не мала можливості вирішити питання щодо клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/13425/21.

Враховуючи, що відсутність матеріалів справи унеможливлювала розгляд поданого клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, колегією суддів ухвалою від 24.07.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

На адресу Північного апеляційного суду 16.08.2023 надійшли витребувані матеріали даної справи.

Враховуючи те, що станом на вказану дату та до 04.09.2023 колегія суддів перебувала у відпустці, питання щодо подальшого руху апеляційної скарги у даній справі вирішується у перший робочий день після виходу колегії суддів з відпустки.

Так, на виконання ухвали суду від 06.07.2023 про залишення апеляційної скарги без руху, скаржником в межах встановленого десятиденного строку подано до апеляційного суду докази направлення копії апеляційної скарги позивачу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/13425/21.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшла висновку про неповажність причин його пропуску, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом в судовому засіданні 07.04.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складено - 25.04.2023.

Отже, строк на оскарження судового рішення у даній справі обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно останнім днем строку, у який вказане рішення могло бути оскаржено в апеляційному порядку, є 15.05.2023.

В свою чергу, апелянтом апеляційну скаргу подано 23.06.2023, про що свідчить відбиток штампу на конверті, тобто з пропуском строку без клопотання про його поновлення.

Як на поважність пропуску строку апеляційного оскарження вказаного рішення апелянт посилається на отримання оскаржуваного рішення лише 11.05.2023.

Колегія суддів вказує, що матеріалами справи, а саме повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується обставина отримання відповідачем рішення суду у вказану дату.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі подання ним скарги протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, тобто у даному випадку скарга мала бути подана у строк до 31.05.2023.

Разом з тим, як вже вказувалося, апелянтом апеляційну скаргу подано лише 23.06.2023.

Обґрунтовуючи неможливість своєчасного подання скарги апелянт посилається на інтенсивні ракетні обстріли м. Києва у червні 2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів, зазначає, що клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи "Устименко проти України", дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Так, саме лише посилання скаржника на ракетні обстріли та часте оголошення повітряних тривог, у певні зазначені дні, та забезпечення при цьому безпеки для життя та здоров`я працівників розповсюджується не на усі дні пропущеного строку та не на всю тривалість таких робочих днів, коли оголошувалась повітряна тривога, тому не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження. Відтак, в певній мірі, доводи зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника, мають суб`єктивний характер і не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання належним чином оформленої апеляційної скарги протягом 20 днів з дня отримання повного тексту судового рішення.

Відповідно до частин 1, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому право на доступ до суду не є абсолютним, воно може бути обмежено, зокрема, задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (справа "Олександр Шевченко проти України" від 26.04.2007, справа "Трух проти України" від 14.10.2003).

Отже можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не наведено достатньо обґрунтованих причин пропуску ним процесуального строку на оскарження рішення місцевого господарського суду, наведені ним підстави в обґрунтування поважності причин пропуску є недоведеними належними доказами, і неможливо дійти висновку, що вони пов`язані з непереборними причинами, які не залежали від скаржника, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнаються колегією суддів неповажними.

Частиною 4 статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У даному випадку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані неповажними, колегією суддів відмовляється у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воскресенський - 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/13425/21.

Керуючись статтями 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Воскресенський - 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 у справі №910/13425/21.

2. Надіслати скаржнику копію цієї ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

3. Матеріали справи №910/13425/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала підписана суддями: 04.09.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко