ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 вересня 2023 рокуСправа № 912/1000/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.

при секретарі судового засідання Колісник Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні справу №912/1000/23 від 10.07.2023

за позовом: Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (далі - АТ "Укрсиббанк"), код ЄДР 09807750, вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, адреса для листування: вул. Ореста Васкула, 21, каб. 313, м. Київ, 03115

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерельний" (далі - ТОВ "Джерельний"), код ЄДР 30948100, вул. Пацаєва, 14, корп. 1, м. Кропивницький, 25031

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: гр. ОСОБА_1 (далі - гр. ОСОБА_1 ), РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

про визнання права іпотекодержателя,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - адвокат Луньова А.Г., ордер серія ВА №1061081 від 01.09.2023;

від відповідача - адвокат Попович С.М., ордер серія ВА №1059036 від 02.08.2023;

від третьої особи - участі не брав.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява АТ "УКРСИББАНК" до ТОВ "Джерельний" про визнання права іпотекодержателя.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за договором про надання кредиту №0 від 19.06.2007 ТОВ "Джерельний" на підставі іпотечного договору від 19.06.2007, укладеного з АКІБ "УкрСиббанк" та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. за реєстровим №1824, передало в іпотеку нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 6.1. договору іпотеки договір діє з моменту нотаріального посвідчення до повного виконання зобов`язань, що забезпечені іпотекою за цим договором.

Жодна з підстав припинення іпотеки, передбачена ст. 17 Закону України "Про іпотеку", не настала.

На момент подання цього позову зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконані, кредитний договір та договір іпотеки не припинили свою дію.

20.01.2016 Кіровським районним судом м. Кіровограда винесено рішення, яким визнано недійсним з моменту укладання договору про надання кредиту №0 від 19.06.2007, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 . Застосовано до сторін наслідки недійсності правочину, а саме: визнано недійсним з моменту укладання іпотечний договір від 19.06.2007, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "Джерельний", посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. реєстраційний №1824, яким, в іпотеку передано нежитлове приміщення: за адресою, АДРЕСА_2 , загальною площею 1157,0 кв.м; визнано недійсним з моменту укладання договір застави від 19.06.2007, яким в заставу передано нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1157,0 кв.м, укладений на підставі п. 2.1. та в рахунок забезпечення договору про надання кредиту №0 від 19 червня 2007 року. Застосовано до сторін наслідки недійсності правочину - реституцію.

Апеляційним судом Кіровоградської області 22.06.2016 винесено ухвалу, якою апеляційна скарга АТ "УкрСиббанк" відхилена. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2016 залишено без змін та набрало чинності.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 22.03.2017 у справі №440/5299/15-ц винесено ухвалу, якою: касаційна скарга АТ "УкрСиббанк" - задоволена частково; рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2016 та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 22.06.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 20.01.2016 та ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 22.06.2016 у справі №404/5299/15-ц втратили чинність 22.03.2017.

На стадії нового розгляду, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2018 задоволено заяву представника позивача; позовну заяву ОСОБА_1 до АТ "УкрСиббанк" в частині визнання недійсним договору застави нежилого приміщення, укладеного в рахунок забезпечення договору про надання кредиту №0 від 19.06.2007 залишено без розгляду.

За результатами розгляду справи (на стадії нового розгляду справи) Кіровським районним судом м. Кіровограда 10.12.2019 винесено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ "УкрСиббанк", третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ТОВ "Кредекс Фінанс", ТОВ "Агенція по управлінню заборгованості", ТОВ "Джерельний" визнання недійсним з моменту укладання договору про надання кредиту №0 від 19 червня 2007 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 , визнання недійсним з моменту укладання іпотечного договору від 19 червня 2007 року, яким в іпотеку передано нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1157,0 кв. м; в порядку ст. 216 Цивільного кодексу України застосування правових наслідків недійсності правочину, а саме: призначати двосторонню реституцію наслідків дії договору про надання кредиту №0 від 19.06.2007, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 у відповідності із ч. 2 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", стягнення з АТ "УкрСиббанк" на його користь моральну шкоду в сумі 50000,00 грн - відмовлено, судові витрати покладено на сторони по фактично понесеним витратам.

Верховним Судом постановою від 11.08.2021 рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2019 та постанова Кропивницького апеляційного суду від 05.11.2020 залишено без змін.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2019 набрало чинності 05.11.2020.

Під час дії рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 20.01.2016 у справі №404/5299/15-ц, яке внаслідок скасування втратило чинність 22.03.2017, ТОВ "Джерельний" здійснило поділ предмету іпотеки на окремі об`єкти шляхом виділу та зареєструвало у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності вказані об`єкти нерухомого майна, як окремі, з присвоєнням нового реєстраційного номеру. Також було вилучено обтяження нерухомого майна та запис про іпотеку погашено та припинено.

Так, з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (відносно нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вбачаються наступні дії:

1) 14.09.2016 - припинена іпотека та обтяження забороною відчуження (номер запису про іпотеку: 16433966 (спеціальний розділ), номер запису про обтяження: 16390353 (спеціальний розділ) нерухомого майна загальної площі 1157 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (іпотечний договір, серія та номер: 1824, виданий 19.06.2007), номер запису про іпотеку: 16433966 (спеціальний розділ) на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.01.2016 року у справі 404/5299/15-ц.

2) 07.10.2016 зареєстровано припинення права власності на нежитлові приміщення, номер об`єкта в РПВН 12952479, загальна площа (кв.м): 1157, Опис: І поверх: тамбур 9,8 кв.м., кафе 131,0 кв.м., зал магазину 240,1 кв.м., кладова 8,6 кв.м., сходи 14,9 кв.м., коридор 60,0 кв.м., кабінет 16,3 кв.м., транформаторна 4,1 кв.м., коридор 5,2 кв.м., мийка 10,1 кв.м., перукарня 28,0 кв.м., побутове 3,4 кв.м., зал 3,6 кв.м., санвузол 2,6 кв.м., тамбур 4,6 кв.м., кладова 17,9 кв.м., торгівельний зал 42,3 кв.м. підвал: сходи 15,1кв.м., коридор 143,4 кв.м., кладова 14,3 кв.м., кладова 18,7 кв.м., кладова 31,9 кв.м., кладова 25,8 кв.м., кладова 19,4 кв.м., кладова 10,3кв.м., кладова 42,9 кв.м., кладова 13,7 кв.м., кладова 7,9 кв.м., кладова 6,5 кв.м., кладова 4,2 кв.м., кладова 3,7 кв.м., кладова 11,8 кв.м., кладова 10,9 кв.м., кладова 11,7 кв.м., кладова 11,7 кв.м., кладова 63,6 кв.м., кладова 11,2 кв.м., кладова 10,9 кв.м., кладова 11,3 кв.м., кладова 17,0 кв.м., сходи 12,6 кв.м., кладова 14,6 кв.м., службове 6,1 кв.м., службове 3,3 кв.м., що знаходяться за адресою : АДРЕСА_2 Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101

Об`єкт нерухомого майна закрито з закриттям розділу в зв`язку з виділом частки з об`єкта нерухомого майна.

Речове право - право власності (свідоцтво про право власність, видане 28 листопада 2005 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради), погашено в зв`язку з виділом частки з об`єкта нерухомого майна на підставі висновку про технічну можливість виділу, серія та номер: бн, виданий 26.09.2016, видавник: ТОВ "Експертно-технічне бюро".

3) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 з відкритим розділу зареєстровано право власності за ТОВ "Джерельний" на об`єкт загальною площею 145.6 м. кв. (виділ), Опис: тамбур - 8,5 кв.м., торговельний зал - 112,6 кв.м., матеріальна - 10,4 кв.м., коридор - 1,8 кв.м., умивальник - 1,6 кв.м., санвузол - 1,6 кв.м., кімната персоналу - 9,1 кв.м. що знаходяться за адресою : АДРЕСА_2 на підставі висновку про технічну можливість виділу, серія та номер: бн, виданий 26.09.2016, видавник: ТОВ "Експертно-технічне бюро";

технічний паспорт, серія та номер: 211, виданий 26.09.2016, видавник: ТОВ "Експертно-технічне бюро".

4) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 з відкритим розділу зареєстровано право власності за ТОВ "Джерельний" на об`єкт загальною площею 997.3 м. кв. (виділ), Опис: торгівельний зал - 537,5 кв.м., підсобне - 4,2 кв.м., підсобне - 7,7 кв.м., підсобне - 14,1 кв.м., сходи - 14,9 кв.м., тамбур - 2,9 кв.м., торгівельний зал - 310,6 кв.м., коридор -16,9 кв.м., підсобне - 8,4 кв.м., підсобне - 17,0 кв.м., підсобне - 4,3 кв.м., підсобне - 6,6 кв.м., санвузол - 1,2 кв.м., санвузол - 1,2 кв.м., умивальник - 5,1 кв.м., топочна - 5,1 кв.м., трансформаторна - 3,9 кв.м., підсобне - 3,1кв.м., коридор - 2,5 кв.м., сходи 14,9 кв.м., кабінет - 15,2 кв.м. що знаходяться за адресою : АДРЕСА_2 на підставі висновку про технічну можливість виділу, серія та номер: бн, виданий 26.09.2016, видавник: ТОВ "Експертно-технічне бюро"; технічний паспорт, серія та номер: 211, виданий 26.09.2016, видавник: ТОВ "Експертно-технічне бюро".

5) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 101 з відкритим розділу зареєстровано право власності за ТОВ "Джерельний" на об`єкт площею 58.9 м. кв. (виділ), Опис: торговельний зал - 56,3 кв.м., підсобне - 2,6 кв.м., що знаходяться за адресою : АДРЕСА_2 на підставі висновку про технічну можливість виділу, серія та номер: бн, виданий 26.09.2016, видавник: ТОВ "Експертно-технічне бюро"; технічний паспорт, серія та номер: 211, виданий 26.09.2016, видавник: ТОВ "Експертно-технічне бюро" (стор.4 інформаційної довідки)

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 20.01.2016 у справі №404/5299/15-ц, на підставі якого були зняті обтяження іпотекою, після скасування його Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 22.03.2017 втратило чинність.

Однак, відновити у Державному реєстрі речових прав записи про обтяження іпотекою не можливо в зв`язку з припиненням права власності на нежитлові приміщення, номер об`єкта в РПВН 12952479, загальна площа (кв.м): 1157 в зв`язку з виділом приміщень та закриттям розділу.

Разом з позовом АТ "Укрсиббанк" подано заяву №27-1-01/623 від 07.06.2023 про забезпечення позову (в порядку ст.ст.ст. 136-139 ГПК України).

Ухвалою від 14.06.2023 господарський суд у задоволенні заяви №27-1-01/623 від 07.06.2023 АТ "Укрсиббанк" про забезпечення позову (в порядку ст.ст.ст. 136-139 ГПК України) відмовив повністю.

Ухвалою від 10.07.2023 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1000/23, ухвалив справу №912/1000/23 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 08.08.2023 - 11:00, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача гр. ОСОБА_1 , встановив сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

03.08.2023 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №б/н від б/д з проханням в задоволенні позову Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" код ЄДР 09807750, вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, адреса для листування: вул. Ореста Васкула, 21, каб. 313, м. Київ, 03115 до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерельний", код ЄДР30948100, вул. Пацаєва, 14, корп. 1, м. Кропивницький, 25031 про визнання права іпотекодержателя - відмовити.

Протокольною ухвалою від 08.08.2023 на підставі ч. 5 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.08.2023 о 12:00 год.

18.08.2023 до господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив №б/н 14.08.2023 представника відповідача на позовну заяву у справі №912/1000/23 з вимогами:

1. Прийняти відповідь на відзив на позовну заяву у справі №912/1000/23;

2. Задовольнити позовні вимоги АТ "УКСИББАНК" у повному обсязі.

Ухвалою від 22.08.2023 господарський суд відзив №б/н від б/д на позовну заяву ТОВ "Джерельний" залишив без розгляду, відповідь на відзив №б/н 14.08.2023 відповідача на позовну заяву у справі №912/1000/23 АТ "Укрсиббанк" залишив без розгляду.

Протокольною ухвалою від 22.08.2023, на підставі ч. 5 ст. 183 ГПК України, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.09.2023 о 12:00 год.

28.08.2023 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання №б/н від б/д про зупинення провадження по справі 912/1000/23 до розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №906/1026/22 зупинити провадження у справі 912/1000/23 за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерельний" про визнання права іпотекодержателя до закінчення касаційного перегляду Великою палатою Верховного суду справи № 906/1026/22 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.01.2023.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено таке.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - Позивач, ПАТ АБ "Укргазбанк") звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роскар" (далі - Відповідач-1, ТОВ "Роскар") та Товариства з обмеженого відповідальністю "Оскар" (далі - Відповідач-2, ТОВ "Оскар") про визнання права іпотекодержателя.

Правовими підставами свого позову ПАТ АБ "Укргазбанк" визначило положення статті 23 Закону Україну "Про іпотеку" та статті 26 Цивільного кодексу України та, обґрунтовуючи свої вимоги, Позивач вказує на незаконні дії Відповідачів та інших осіб щодо виведення з-під іпотеки нежилого приміщення в літ. "А" загальною площею 1115,20 кв.м, за адресою: м. Житомир, вул. Михайла Грушевського (колишня - Котовського), 50/81, яке є предметом іпотеки, відповідно до умов договору іпотеки, посвідченого 09.07.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д.Д. за реєстровим №157.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода скаржника з висновками судів попередніх інстанцій про віднесення позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя до вимоги майнового характеру, що мало наслідком визначення відповідного розміру судового збору за подання вказаної вимоги та повернення позовної заяви без розгляду через неусунення її недоліків (з підстав недоплати судового збору у визначеному законом розмірі за вимогу майнового характеру).

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій виходили з того, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

За наведених обставин суди дійшли висновку, що вимога позивача про визнання права іпотеки ґрунтується на наявності майнового інтересу, що виник на підставі іпотечного договору, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який має вартісну оцінку, тому має майновий характер.

При з`ясуванні вищезазначених обставин, суди також послались, зокрема, на позицію Верховного Суду, викладену в ухвалах від 18.05.2022 та від 10.01.2023 у справі №918/459/21, від 19.12.2022 у справі №922/3620/21 в яких позовні вимоги про визнання права іпотекодержателя кваліфіковано як вимоги майнового характеру.

Додатково суди послались і на практику Великої Палати Верховного Суду у справах №910/13737/19 та №907/9/17 щодо підходу в розмежуванні майнової/немайнової вимоги позову.

В свою чергу, за доводами скаржника, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.08.2021 у справі №725/2206/19, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, дійшов висновку, що позовна вимога про визнання майна предметом іпотеки, яка забезпечує реалізацію іпотекодержателем своїх прав щодо предмета іпотеки, є вимогою немайнового характеру.

В такий спосіб, колегія суддів у справі 906/1026/22 вважає, що хоча предмети позовів хоч і спрямовані на одну мету все ж таки є відмінними, а тому такі доводи скаржника приймає лише частково.

Водночас, перевіряючи зазначені доводи заявника, судовою колегією з`ясовано, що у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №344/10069/18 предметом позову в якій були три вимоги (про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень) при розподілі судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанціях, позовну вимогу про визнання прав іпотекодержателя кваліфіковано як вимогу немайнового характеру про що побічно свідчать суми розподіленого судового збору.

Аналогічний підхід щодо немайнового характеру позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя при визначенні розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання касаційної скарги міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №344/984/15-ц.

При цьому у вищезазначеній справі колегія суддів вказала й на те, що у випадку, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та виходить із того, що його право іпотекодержателя порушене, тому належним способом захисту є звернення до суду з позовом про визнання права іпотекодержателя.

У разі визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна та внесення відповідного запису до Державного реєстру іпотек, іпотекодержатель відповідно до положень статті 23 Закону України "Про іпотеку" набуває право пред`являти вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки до особи, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки та яка набула статусу іпотекодавця.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд погодився із висновком суду апеляційної інстанції про те, що вимоги про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна є ефективним способом захисту.

Така ж правова позиція щодо немайнового характеру позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя знайшла відображення, зокрема, в ухвалах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.07.2021 у справі №370/1543/20, від 16.12.2022 у справі №199/2786/21 при визначенні розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання касаційної скарги.

Отже, простежується різний підхід судів цивільної та господарської юрисдикцій щодо застосування приписів чинного законодавства при кваліфікації позовних вимог про визнання права іпотекодержателя.

Від визначення характеру позовної вимоги (майновий чи немайновий) залежить розмір судового збору, належного до сплати за подання до суду відповідного позову.

У постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17).

На зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду посилалися, зокрема, господарські суди попередніх інстанцій в обґрунтування своєї правової позиції при прийнятті оскаржуваних рішень.

При цьому, на етапі прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд оцінює переважно дотримання формальних критеріїв та позбавлений можливості надати оцінку способу задоволення вимог іпотекодержателя, який був обумовлений сторонами у договорі.

У вже наведеній постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №344/984/15-ц Суд також дійшов висновку, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, які за своїм змістом не можуть поєднуватися, оскільки є різними способами захисту порушеного права.

Так, у цій справі метою звернення позивача до суду було звернення стягнення на предмет Іпотеки. Цій меті відповідає заявлена вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Водночас вимогу про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна у цій справі по суті необхідно розглядати як підставу для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначене, на думку колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду також свідчить про спрямованість вимоги про визнання права іпотекодержателя на набуття позивачем саме майнових прав, а отже майновий характер заявленої вимоги.

В свою чергу, реалізуючи своє право на визначення предмету та підстав позову, передбачене, зокрема, статтями 4, 5, 14 Господарського процесуального кодексу України позивач фактично намагається уникнути сплати судового збору як за вимогу майнового характеру в порядку та розмірах встановлених Законом України "Про судовий збір".

При цьому Суд враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17 наведено правовий висновок, відповідно до якого зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за Вимогами статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Таким чином, виходячи з предмета та підстав позову у цій справі, колегія суддів у справі 906/1026/22 погоджується із тим, що фактично ініційований Позивачем спір спрямований на захист його майнового інтересу, що виник на підставі іпотечного договору, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який має вартісну оцінку, а отже має майновий характер, а відтак розмір ставок судового збору за його подання має визначатися відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір",

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 05.04.2023 у справі №344/984/15-ц та від 28.10.2020 у справі №344/10069/18, яка знайшла своє відображення в ряді ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.07.2021 у справі №370/1543/20, від 16.12.2022 у справі №199/2786/21 щодо застосування норм Закону України "Про судовий збір" у контексті визначення характеру позовних вимог про визнання права іпотекодержателя як майнових для визначення ціни позову (стаття 176 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 163 Господарського процесуального кодексу України). Колегія суддів передала справу №906/1026/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

04.09.2023 до господарського суду відповідач листом №б/н від б/д надав копії довідок про оціночну вартістю об`єкта нерухомості.

05.09.2023 до господарського суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання/заява №б/н від 04.09.2023 долучити пояснення до матеріалів справи №912/1000/23 та врахувати їх при розгляді справи.

Розглядаючи клопотання №б/н від б/д відповідача про зупинення провадження по справі 912/1000/23 до розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №906/1026/22, господарський суд враховує таке.

Предметом позову у даній справі є вимоги АТ "Укрсиббанк" до ТОВ "Джерельний" про визнання права іпотекодержателя.

Позивач зазначає, що визначений позивачем спосіб захисту відповідає способу захисту, визначеному у частині другій статті 16 ЦК України, зокрема у пункті 1, - шляхом визнання права, а також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17 (провадження №12-44гс20).

У позовній заяві позивач зазначив, що заявлена позовна вимога є вимогою немайнового характеру та відповідно сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн за позовну вимогу немайнового характеру.

Судом встановлено, що колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 14 червня 2023 року справу №906/1026/22 передала на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважаючи необхідним відступити від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 05.04.2023 у справі №344/984/15-ц та від 28.10.2020 у справі №344/10069/18, яка знайшла своє відображення в ряді ухвал Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.07.2021 у справі №370/1543/20, від 16.12.2022 у справі №199/2786/21 щодо застосування норм Закону України "Про судовий збір" у контексті визначення характеру позовних вимог про визнання права іпотекодержателя як майнових для визначення ціни позову (стаття 176 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 163 Господарського процесуального кодексу України).

06.07.2023 Великою Палатою Верховного Суду постановлено ухвалу про прийняття до розгляду справу №906/1026/22 (провадження №12-33гс23) за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09 березня 2023 року та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26 січня 2023 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роскар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар" про визнання права іпотекодержателя.

Ухвалою від 16.08.2023 розгляд справи №906/1026/22 (провадження №12-33гс23) за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09 березня 2023 року та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26 січня 2023 року відкладено на 04 жовтня 2023 року о 15 годині 00 хвилин.

Предметом спору у справі №906/1026/22 є визнання за ПАТ АБ "Укргазбанк" право іпотекодержателя на належну на праві власності ТОВ "Роскар" нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Михайла Грушевського (колишня - Котовського), 50/81, літ. "А" загальною площею 1115,20 кв.м.

ПАТ АБ "Укргазбанк" обґрунтовувало свої позовні вимоги тим, що незаконні дії відповідача та інших осіб були спрямовані на виведення з-під іпотеки нерухомого майна, що є предметом іпотеки відповідно до умов договору іпотеки, посвідченого 09 липня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д. Д. за реєстровим №157.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2), а позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 2).

Отже від визначення характеру позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя, як майнового чи немайнового спору, залежить розмір судового збору, належного до сплати за подання до суду відповідного позову.

Представник позивача в підготовчому засіданні 05.09.2023 заперечила можливість задоволення клопотання №б/н від б/д відповідача про зупинення провадження по справі 912/1000/23 до розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №906/1026/22, позаяк розгляд Великою Палатою Верховного Суду справи №906/1026/22 не може вплинути на розгляд даного спору по суті.

Господарський суд вважає, що висновки Верховного Суду за результатами розгляду вищевказаної справи будуть мати значення при вирішенні справи №912/1000/23 і також підлягають застосуванню у даному спорі, який виник з подібних правовідносин, в частині питання сплати судового збору, оскільки неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду з цього приводу в подальшому може мати негативні наслідки, які процесуально неможливо буде усунути.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ у справі "BRUMARESCU v. ROMANIA" від 28.10.1999).

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 11.11.1996 у справі "Кантоні проти Франції"; від 11.04.2013 у справі "Вєренцов проти України").

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 зазначено, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З метою дотримання єдності судової практики та врахування правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, господарський суд вважає за необхідне задовольнити клопотання №б/н від б/д відповідача про зупинення провадження по справі 912/1000/23 до розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №906/1026/22 та зупинити провадження у справі №912/1000/23 до закінчення перегляду судового рішення в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №906/1026/22 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Керуючись ст. 3, 12, 228-229, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання №б/н від б/д відповідача про зупинення провадження по справі 912/1000/23 до розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №906/1026/22 задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі №912/1000/23 за позовом АТ "Укрсиббанк" до ТОВ "Джерельний", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: гр. ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя, до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах у справі №906/1026/22 Великою Палатою Верховного Суду.

3. Зобов`язати учасників судового процесу після усунення обставин, що викликали зупинення провадження у даній справі, письмово повідомити про це суд з прикладенням відповідних доказів.

Ухвала набирає законної сили в порядку норм ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали направити учасникам справи засобами поштового зв`язку, (позивачу на адресу для листування), а також позивачу на e-mail: , відповідачу на e-mail: .

Повний текст ухвали суду складено 07.09.2023.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.