ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 Справа № 917/1233/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (м. Дніпро)

до Фізичної особи - підприємця Шуліка Дмитра Володимировича (м. Кременчук)

про стягнення 228 772,47 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Акціонерне товариство "Акцент-Банк" з позовом до Фізичної особи - підприємця Шуліка Дмитра Володимировича про стягнення 228 772,47 грн за кредитним договором № 20.97. від 24.03.2021, у тому числі: 154 281,84 грн - заборгованості за кредитом (тіло кредиту), 38210,63 грн - заборгованості за процентами, 25280,00 грн - заборгованості за винагородою, 1000,00 грн - штраф (фіксована складова), 10 000,00 грн - штраф (змінна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати платежів, передбачених умовами договору.

Ухвалою від 14.07.2023 суд встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала від 14.07.2023 вважається врученою відповідачу 26.07.2023 згідно з довідкою поштового відділення на конверті. Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 10.08.2023.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т.М.

Ухвалою від 14.07.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1233/23, призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала суду від 14.07.2023 надіслана відповідачу на адресу: вул. Щорса, буд. 72-А, кв.57, м. Кременчук, Полтавська область, 39601 повернулася до суду з довідкою поштового відділення від 26.07.2023 про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа - підприємець Шуліка Дмитро Володимирович зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також ця адреса вказана у кредитному договорі № 20.97. від 24.03.2021.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду вважається врученою відповідачу 26.07.2023.

Ухвала від 14.07.2023 була надіслана на офіційну електронну адресу позивача у системі Електронний суд та ним отримано 14.07.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 14.07.2023.

Відповідно до п. 2 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

З початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем Електронний кабінет, Електронний суд, зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету (пункт 38 підрозділу 2 розділу III Положення).

Отже, ухвала від 14.07.2023 доставлена позивачу в установленому порядку, що підтверджено довідками із системи Електронний суд.

Отже, сторони належно повідомлені про розгляд цієї справи у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі банк, позивач) та Фізичною особою підприємцем Шуліка Дмитра Володимировича (далі позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № 20.97. від 24.03.2021 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти, винагороду в обумовлені цим договором терміни.

Згідно з п. А2 Кредитного договору ліміт цього договору: 200 000,00 грн на фінансування поточної діяльності

Згідно з п. А3 Кредитного договору термін повернення кредиту 22.03.2024. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та у строки згідно з графіком платежів (додаток № 1 договору).

В додатку № 1 до Кредитного договору сторони погодили Графік погашення кредиту, терміни повернення частини кредиту та сплати процентів.

Згідно до п. А6, п. А9, п. А10, п. A 11 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90 % річних. Також сплачує Банку винагороду за відкриття позичкового рахунку у розмірі 0 (нуль) гривень, щомісячну винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0.790000 % від суми зазначеного у п. А2 цього Договору ліміту у поточну дату сплати процентів та винагороду управління фінансових інструментом у розмірі 0.000000 % від суми зазначеного у п. А2 цього Договору ліміту у поточну дату сплати процентів. У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору, банк збільшує процентну ставку на 2% річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання.

Згідно до п. А8 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів факт/360).

Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за Кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

Розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться в відповідну дату згідно з Графіком платежів.

Згідно до п.п. 2.2.2-2.2.3 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Кредитного договору та повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 12, 2.2.14, 2.3.2 цього Договору.

Банк виконав зобов`язання за вказаним договором та надав позичальнику кредит в розмірі 200000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.17201671.22001.64999 від 24.03.2021.

За період 24.03.2021 28.05.2023 відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою банку з рахунку від 28.05.2023.

В постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у № 554/4300/16-ц викладено правовий висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів на конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідно до п.А2. Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути банку кредит в повному обсязі в строк до 22.03.2024 року, шляхом здійснення погашення кредиту та процентів щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та у строки згідно з графіком платежів (додаток № 1 договору).

Як свідчить поданий позивачем розрахунок, відповідач в порушення договірних зобов`язань з 25.02.2022 та надалі допускав прострочення платежів з повернення кредиту та сплати процентів.

Позивач направив відповідачу вимогу від 04.05.2023 погасити поточну заборгованість за кредитом та повернути залишок кредитних коштів. Це підтверджується списком згрупованих відправлень від 14.04.2023 фіскальним чеком від 14.04.2023.

Позивач у позові вказує, що відповідач має заборгованість за наданим кредитом у сумі 154281,84 грн, 38210,63 грн заборгованість за сплатою процентів за період 24.03.2021 25.05.2023 та 25280,00 грн заборгованості за винагородою за період з 24.03.2021 25.05.2023 (розрахунок позивача станом на 28.05.2023).

Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з аб. 6 п. А3 Кредитного договору у відповідності зі ст. 212, 651 ЦК України, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, позиваючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою.

В зв`язку з існуванням простроченої заборгованості у відповідача з повернення кредиту, позивач надіслав відповідачу письмову вимогу від 04.05.2023 погасити поточну заборгованість за кредитом, процентами та повернути залишок кредиту до 11.05.2023.

Відповідно до п. 2.3.2 Кредитного договору, при настанні будь-якої з наступних подій: - порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту. Банк, на свій розсуд, має право: змінити умови цього договору зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором.

Це відповідає положенням ст. 1050 ЦК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором.

Суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 про те, що за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Позивач у листі від 04.05.2023 заявив вимогу до відповідача погасити поточну заборгованість за кредитом, процентами та повернути залишок кредиту до 11.05.2023.

Таким чином, проценти за користування кредитом та сума винагороди за кредитом повинні нараховуватися до 11.05.2023 включно.

Відповідно до ст.13, 74 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч. 3, ч.4 ст. 74 ГПК).

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Доказів в спростування викладеного, доказів своєчасного повернення кредитних коштів, сплати боргу з процентів чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Ухвалою від 14.07.2023 суд зазначав позивачу про необхідність письмово повідомити суду чи сплачена відповідачем заборгованість. Позивач про сплату відповідачем заявленого у позові боргу суду не повідомив.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач порушив права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 154281,84 грн - заборгованості за кредитом, 38120,43 грн -заборгованість за сплатою процентів за період з 24.03.2021 11.05.2023 та 24542,62 грн заборгованості за винагородою за період з 24.03.2021 11.05.2023 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та винагороди суд відхиляє, оскільки позивач їх нарахував після припинення договору.

На підставі п. 5.8 Кредитного договору у зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 1000,00 грн (фіксована складова) та 10 000,00 грн штрафу (змінна складова).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

За умовами п. 5.8 договору у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило за собою звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок + 5 (п`ять) % від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Проте позивач не врахував наступних положень законодавства.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX був доповнений розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18 такого змісту:

"18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX затверджений Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Як свідчить поданий позивачем розрахунок, відповідач в порушення договірних зобов`язань з 25.02.2022 допускав прострочення платежів з повернення кредиту. Тобто прострочення повернення кредиту відбулося після введення в Україні воєнного стану. А нарахування вказаних сум штрафів проведено позивачем лише при зверненні з позовом. Отже, вказані суми штрафів нараховані позивачем після 24.02.2022 (іншого у позові позивач не вказує), тобто у період дії в Україні воєнного стану. Тому відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу) за таке прострочення.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1000,00 грн (фіксована складова) та штрафу у розмірі 10000,00 грн (змінна складова). У задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів суд відмовляє.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі.

За подачу позову позивач сплатив 3431,59 грн судового збору за платіжним дорученням № 826 від 28.05.2023. Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 29.05.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 3254,17 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шуліка Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074; ідентифікаційний код 14360080) 154281грн 84 коп. - заборгованості за кредитом, 38120 грн 43 коп. - заборгованість за процентами, 24542 грн 62 коп. - заборгованості за винагородою, 3254 грн 17 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 12.09.2023.

Суддя Т. М. Безрук