ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Черкаси справа № 925/772/23

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю Сперко Україна

до Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна газопостачальна компанія

про стягнення 501012,08 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-іспанське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю Сперко Україна (вул. 600-річчя, 25, м. Вінниця, 21027, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна газопостачальна компанія (вул. Надпільна, буд. 261, офіс 209, м. Черкаси, 18001, ) про стягнення 501 012, 08 грн передоплати за непоставлений природний газ відповідно до укладеного між сторонами договору про постачання природного газу № 05/1286-19 від 29.03.2019 та відшкодування понесених судових витрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов Договору постачання природного газу № 05/1286 -19 від 29.03.2019 в частині непоставки оплаченого природного газу.

Ухвалою від 14 червня 2023 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

29.03.2019 спільне українсько-іспанське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю Сперко Україна (Постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю Центральна газопостачальна компанія (Споживач) підписано Договір № 05/1286-19 постачання природного газу. (далі - Договір)

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2019 році природний газ (код за ДК 016:2010, 06.20.1; код за ДК 021:2015 - 09123000-7) (далі - Газ), в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Приймання - передача Газу поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (п. 1.12. Договору).

Ціна 1000 (однієї тисячі) кубічних метрів Газу, який постачається за цим Договором становить 5833,35 грн, крім того ПДВ 1 166,67 грн. Разом за 1000,0 куб.м. - 7 000,02 грн. (Сім тисяч гривень 02 коп.) з урахуванням ПДВ (п. 2.1. Договору).

Споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу газу на рахунок Постачальника наступним чином:

- 100 % вартості планового місячного обсягу газу, до 25-го числа місяця, який передує місяцю поставки газу (п. 3.1. Договору).

В платіжних дорученнях Споживач повинен обов`язково зазначати номер Договору, дату його підписання та призначення платежу. За наявності заборгованості у Споживача за цим Договором, Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Споживача, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором (п. 3.2. Договору).

У разі зменшення фактичного місячного обсягу споживання Споживачем Газу порівняно із замовленим обсягом, залишок грошових коштів зараховується, як попередня оплата за Газ майбутніх періодів. (п. 3.3. Договору)

Постачання Споживачу може бути припинено (обмежено) в інших випадках, передбачених Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, Кодексом ГPC, Правилами безпеки систем газопостачання (п. 5.2. Договору).

Припинення постачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити Постачальнику заборгованість за даним Договором.

За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання Споживачу Постачальник надсилає Споживачу не менше ніж за 3 (три) доби до дати такого припинення повідомлення із позначкою про вручення про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо). У разі усунення Споживачем до зазначеного в повідомленні часу фактів, що стали причиною надіслання повідомлення та завчасного надання Постачальнику підтверджених документів (а Оператору ГРМ/ГТС - копії) газопостачання не припиняється (не обмежується) (п. 5.3. Договору).

При порушенні умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 6.1. Договору).

Договір набирає чинності з 1 квітня 2019 року і діє до "31" грудня 2019 року, а в частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання (п. 9.1. Договору).

Договір вважається продовженим (пролонгованим) на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Кількість пролонгацій необмежена. (п. 9.2. Договору).

Відповідно до п. 9.5 Договору кожна сторона має право припинити дію Договору достроково, якщо не має невиконаних зобов`язань перед іншою стороною та попередити про це останню письмово за 21 календарний день.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їхніми печатками.

08 вересня 2021 року сторонами укладено Додаткову угоду № 30 до Договору поставки, за умовами якої, сторони дійшли згоди, що у випадку використання обома сторонами договору програмного забезпечення «M.E.Doc» вони мають право створювати, оформлювати та підписувати рахунки, видаткові та податкові накладні, акти приймання-передачі, акти звірки взаємних розрахунків, додаткові угоди за допомогою програмного забезпечення шляхом накладення електронного цифрового підпису, документи створені за допомогою такого програмного забезпечення, мають рівну юридичну силу з паперовими примірниками таких документів та можуть бути використані як докази під час розв`язання суперечок за договором та в судах.

Дана Додаткова угода вважається укладеною і діє з 08 вересня 2021 року та є невід`ємною частиною Договору підписана обома сторонами та скріплений їхніми печатками.

20 лютого 2022 року сторонами укладено Додаткову угоду № 36 до Договору поставки, за умовами п. 1 якої, сторони дійшли згоди, що починаючи з 01 березня 2022 року ціна за 1000,0 кубічних метрів без врахування вартості транспортування газу по території України, з урахуванням ПДВ 20%, становить 34 700,04 (тридцять чотири тисячі сімсот гривень 04 копійки).

Дана Додаткова угода вважається укладеною і діє з 01 березня 2022 року та є невід`ємною частиною Договору.

23 лютого 2022 року постачальником було виставлено рахунок на оплату № 950, яким підтверджено обсяг заявки споживача на планове споживання газу на березень місяць 2022 року у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) кубічних метрів газу (а.с. 39).

24 лютого 2022 року споживачем авансовано постачання газу на березень місяць у сумі 700 000 (сімсот тисяч) гривень, у т.ч. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № від 24 лютого 2022 року (а.с. 35).

Згідно з підпунктом 2 пункту 4.2.2 Договору поставки постачальник зобов`язується постачати природний газ на умовах та в обсягах, визначених даним Договором, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

В позовній заяві позивач стверджує, що споживачем у розрахунковому періоді (березень 2022 року) будь яких коригувань підтверджених постачальником обсягів природного газу не здійснювалося, письмові заявки від споживача на зміну заявлених обсягів споживання в адресу постачальника не направлялись.

За умовами пункту 1.12 Договору поставки приймання-передача газу поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу № 927 від 31 березня 2022 року у розрахунковому періоді було поставлено 8,0176 тис. кубічних метрів газу на суму 278 211,53 грн, з урахуванням ПДВ (а.с. 24).

В подальшому постачання природного газу в рамках Договору поставки відбувалося у травні 2022 року - 6,55239 тис. кубічних метрів газу на суму 190019,57 грн, з урахуванням ПДВ, про що складено акт приймання-передачі природного газу №1412 від 31.05.2022 (а.с. 27); в період з червня 2022 року по вересень 2022 року поставки були відсутні; жовтень 2022 року відбулося постачання газу 9,45199 тис. кубічних метрів газу на суму 467873,51 грн, з урахуванням ПДВ; про що складено акт приймання-передачі природного газу № 18701 від 31.10.2022 (а.с. 23).

Відповідно до Акту звірки № 60 від 26.01.2022 та Акту звірки № 61 від 26.01.2022 заборгованість відповідача за попередній період станом на 31.12.2021 була в розмірі 2 087 696,40 грн.

На виконання умов договору позивачем у 2022 році було сплачено платежі на загальну суму 1 909 833,76 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № від 25.01.2022 на суму 1 200 000,00 грн, № від 25.01.2022 на суму 5 736,36 грн, № від 24.02.2022 на суму 700 000,00 грн та № від 24.02.2022 на суму 4 097,40 грн.

Відповідачем у 2022 році було поставлено газу та ПТЖ (потужність) на загальну суму 3 496 518,08 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу та ПТЖ, а саме: №209 та №210 від 31.01.22; №535 та №536 від 28.02.22; №927 та №928 від 31.03.22; №1412 та №1413 від 31.05.22; №1870 та №1871 від 31.10.22.

В позовній заяві представник позивача стверджує, що з урахуванням платежів позивача проведених у 2021 та 2022 роках та вартості переданого відповідачем природного газу та ПТЖ, у відповідача перед позивачем виникло зобов`язання з повернення передоплати у розмірі 501 012,08 грн. (п`ятсот одна тисяча дванадцять гривень 08 копійок), з урахуванням ПДВ.

З метою досудового врегулювання ситуації, позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою від 15.02.2023 №142/110-06 про повернення грошових коштів, що були сплачені позивачем у вигляді передоплати за постачання природного газу в сумі 501 012,08 грн (п`ятсот одна тисяча дванадцять гривень 08 копійок), з урахуванням ПДВ (а.с. 21-22), що підтверджується накладною АТ Укрпошти та описом вкладення (а.с. 18-20).

02.05.2023 позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення вих. №406/110-06 від 01.05.2023 про розірвання Договору постачання природного газу №05/1286-19 від 29 березня 2019 року в якому, з посиланням на умови п. 9.5 Договору, позивачем повідомлено про припинення дії Договору поставки з 22 травня 2023 року (а.с. 9).

Повідомлення про розірвання отримано відповідачем 08 травня 2023 року, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання №667 (а.с.10). Повідомлення про розірвання Договору поставки також містить вимогу до відповідача про повернення протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання повідомлення грошових коштів, що були сплачені позивачем в якості передоплати за газ у сумі 501 012,08 грн (п`ятсот одна тисяча дванадцять гривень 08 копійок), з урахуванням ПДВ.

Як стверджує позивач, в обумовлені Договором строки відповідачем зобов`язання щодо поставки природного газу не виконано та станом на день подання позову грошові кошти відповідачем на банківський рахунок позивача не повернуто.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) - за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі - продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 655 ЦК України)

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наведеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Ст. 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. (ст. 530 ЦК України).

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд доходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивачем у 2022 році було сплачено платежі на загальну суму 1 909 833,76 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № від 25.01.2022 на суму 1200000,00 грн, № від 25.01.2022 на суму 5736,36 грн, № від 24.02.2022 на суму 700000,00 грн та № від 24.02.2022 на суму 4097,40 грн. Відповідачем у 2022 році було поставлено газу та ПТЖ (потужність) на загальну суму 3 496 518,08 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу та ПТЖ, а саме: №209 та №210 від 31.01.22; №535 та №536 від 28.02.22; №927 та №928 від 31.03.22; №1412 та №1413 від 31.05.22; №1870 та №1871 від 31.10.22.

Станом на 31 грудня 2022 року залишок сплаченої позивачем передоплати за попередній період становив 2 087 696,40 грн (два мільйони вісімдесят сім тисяч шістсот дев`яносто шість гривень 40 копійок), що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків №60 від 26.01.2022 та Актом звірки взаємних розрахунків №61 від 26.01.2022.

Відтак, на підставі наданих позивачем платіжних інструкцій та актів звірки, суд доходить висновку, що позивачем оплачено поставку природного газу станом на 28.02.2022 в сумі 3997530,16 грн.

Водночас, відповідно до наданих позивачем Актів здачі-приймання робіт (надання послуг), підписаних обома сторонами Договору, відповідачем поставлено позивачу природного газу на загальну суму 3496518,08 грн.

Отже, різниця між оплаченими обсягами природного газу, на підставі п. 3.3. Договору обраховується як попередня оплата за газ.

З урахуванням авансових платежів та вартості переданого природного газу у відповідача перед позивачем виникла заборгованість із повернення передоплати на суму 501012,08 грн.

Як уже встановлено судом, 01.05.2023 позивач звернувся до відповідача з повідомленням № 406/110-06 про розірвання Договору постачання природного газу №05/1286-19 від 29 березня 2019 року, у якому також вимагав у відповідача повернути протягом 7-ми банківських днів від дня отримання повідомлення суми попередньої оплати в розмірі 501 012,08 грн за непоставлений газ відповідно до умов Договору постачання природного газу на поточний рахунок позивача.

Відповідно до наданих позивачем доказів направлення та отримання повідомлення відповідачем, останній отримав його 08.05.2023 (а.с. 10), відтак строк на виконання зобов`язань щодо повернення попередньої оплати за природний газ відповідачем, зазначений в повідомлені № 406/110-06 сплив.

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, обставини які є предметом доказування у справі є встановленими та позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи і приписи законодавства суд вважає, що позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати від відповідача примусового виконання своїх зобов`язань шляхом стягнення з нього на свою користь заборгованості в розмірі 501 012,08 грн.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

Позивач у позовній заяві заявляв вимогу про відшкодування понесених судових витрат: сплаченого судового збору 7515,19 грн. та 40000,00 грн витрат на оплату послуг адвоката.

Дослідивши вимоги позивача про розподіл судових витрат, додані до неї докази, матеріали справи № 925/1208/20 в частині, що її стосуються, та оцінивши їх у сукупності суд вимогу позивача про розподіл судових витрат задовольняє частково з наступних підстав.

Між адвокатом та позивачем укладено договір про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023, за умовами якого адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу з підготовки та подання до суду позову СУІП ТОВ «СПЕРКО УКРАЇНА» () до ТОВ «ЦЕНТРАЛЬНА ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» () про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу №05/1286-19 від 29 березня 2019 року; супровід розгляду судового провадження та представництво інтересів Клієнта у відповідному господарському суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1.2 Договору про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 послуги надаються шляхом усного та письмового консультування, підготовки претензій, листів-вимог, позову та подачі до суду необхідних процесуальних документів, а також вчинення будь-яких інших юридично значимих дій, направлених на захист інтересів Клієнта у відповідному спорі, безпосередньої участі Адвоката в усіх судових засіданнях під час розгляду справи у відповідному господарському суді (у тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису).

Згідно платіжної інструкції № від 11.05.2023 позивачем здійснено на користь адвоката оплату за правові послуги за Договором про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 в сумі 40 000 грн 00 коп. (сорок тисяч гривень).

У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Суд враховує правову позицію об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, відповідно до якої за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Разом з тим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також частини п`ятої статті 129 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи, що судом даний спір визнано малозначним, незначної складності, розглянуто без виклику сторін, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, також те, що позивач зобов`язаний ще сплатити гонорар успіху адвокату 5 % від суми, присудженої до стягнення, суд доходить висновку про наявність підстав для не покладення на відповідача усіх витрат на професійну правничу допомогу позивача, на користь якого ухвалено судове рішення.

Судом враховано, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони та суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд вважає, що вартість послуг, яка зазначена представником позивача у позовній заяві про розподіл судових витрат у справі № 925/772/23 у загальному розмірі 40000,00 грн. є завищеною та неспівмірною із об`ємом та кількістю наданих адвокатом послуг при розгляді даного спору, який було визнано судом малозначним та розглянуто у спрощеній процедурі без виклику сторін.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про покладення на відповідача судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі № 925/772/23 частково, в розмірі 20000,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна газопостачальна компанія» (місцезнаходження: 18001, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 261, офіс 209, ) на користь Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сперко Україна» (місцезнаходження: 21027, м. Вінниця, вул. 600 - річчя, 25, ) - 501 012,08 грн (п`ятсот одна тисяча дванадцять гривень 08 копійок) передоплати за непоставлений природний газ, 7 515,19 грн (сім тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень 19 копійок) судового збору та витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Чевгуз