ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2023 р. Справа№ 910/2973/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.

та представників сторін:

від ТОВ «Гелексі Фінанс» - Дударенко А.М. - ордер,

ОСОБА_2 - особисто - паспорт,

арбітражний керуючий - Белінська Н.О. - посвідчення,

вільний слухач - ОСОБА_1 - паспорт,

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року

(повний текст складено 01.06.2023 року)

у справі № 910/2973/22 (суддя Омельченко Л.В.)

за заявою ОСОБА_2

про неплатоспроможність боржника фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року у справі № 910/2973/22 клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи, відсторонення арбітражної керуючої Белінської Н.О. від виконання повноважень та призначення арбітражного керуючого Носенко Т.С. - відхилено. Затверджено план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 запропонований керуючою реструктуризацією арбітражною керуючою Белінською Н.О. від 10.03.2023 року. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_2 арбітражної керуючої Белінської Н.О. Зобов`язано боржника - фізичну ОСОБА_2 не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів надати суду та кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, звіт про виконання плану реструктуризації боргів. Зобов`язано акціонерне товариство «Таскомбанк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі фінанси» направити на адресу боржника реквізити банківського рахунку в національній валюті для виконання умов плану реструктуризації з погашення заборгованості.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» (надалі по тексту - ТОВ «Гелексі Фінанс», апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року у справі № 910/2973/22, припинити процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 , визнати банкрутом фізичну особу ОСОБА_2 , ввести процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_2 , припинити повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Белінської Н.О. та призначити керуючим реалізації фізичної особи ОСОБА_2 арбітражного керуючого Носенко Т.С.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу апелянт зазначає, що 17.03.2023 року відбулися збори кредиторів у справі №910/2973/22 у яких взяли участь кредитори: ТОВ «Гелексі Фінанс» та акціонерне товариство «Таскомбанк» (надалі по тексту - АТ «Таскомбанк»).

Так, кредитор АТ «Таскомбанк» - 32,650 голоси проголовував «ЗА» схвалення плану реструктуризації, кредитор ТОВ «Гелексі Фінанс» - 197,607 голоси та вимоги в сумі 800 000 грн. забезпечені заставою - «ПРОТИ».

Арбітражна керуюча Белінська Н.О. направила до місцевого суду заяву про затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_2 , у редакції станом на 10.03.2023 року.

Місцевим судом затверджено план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 у редакції, запропонованій керуючою реструктуризацією боргів Белінською Н.О. від 10.03.2023 року.

При цьому, апелянт не погоджується з таким рішенням місцевого суду, оскільки план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 погоджено лише боржником і не схвалено зборами кредиторів та не погоджено забезпеченим кредитором.

Апелянт зазначає, що законодавство не надає право керуючому реструктуризацією звертатись до суду із заявою про затвердження плану реструктуризації боргів, який лише погоджений боржником і відхилений рішенням зборів кредиторів та відхилений забезпеченим кредитором, та не надає суду право затвердити такий план реструктуризації.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції виніс ухвалу з порушенням норм Кодексу України з процедур банкрутства. Підставою для ухвалення такого рішення було виключно безпідставне припущення, що реалізація майна боржника передбачатиме виселення боржника та його родини з квартири, яка є їх єдиним місцем проживання.

Таким чином, представник апелянта зазначає, що враховуючи, що провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 відкрито ухвалою суду від 11.05.2022 року, а зборами кредиторів прийнято рішення, яким відхилено план реструктуризації боргів боржника, забезпечений кредитор також відхилив запропонований план реструктуризації, слід визнати ОСОБА_2 банкрутом та ввести процедуру погашення боргів боржника.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Гелексі Фінанс» передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Сотнікова С.В., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 року витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2973/22 за заявою ОСОБА_2 про неплатоспроможність та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ «Гелексі Фінанс» на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року у справі № 910/2973/22 до надходження матеріалів справи № 910/2973/22 до Північного апеляційного господарського суду.

21.06.2023 року від господарського суду міста Києва на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 року надійшли матеріали справи № 910/2973/22 за заявою ОСОБА_2 про неплатоспроможність.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною ТОВ «Гелексі Фінанс» на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року у справі № 910/2973/22. Розгляд апеляційної скарги ТОВ «Гелексі Фінанс» призначено на 16.08.2023 року. Вирішено інші процесуальні питання.

25.07.2023 року на електронну адресу суду від керуючої реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 арбітражного керуючого Белінської Н.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення EasyCon.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 року клопотання керуючої реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 арбітражного керуючого Белінської Н.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Повідомлено сторін, що судове засідання призначене на 16.08.2023 року, відбудеться в режимі відеконференції.

14.08.2023 року на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Белінської Н.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просять суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ТОВ «Гелексі Фінанс» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Обґрунтовуючи поданий відзив арбітражний керуючий зазначає, що реалізація майна боржника, в даному випадку, передбачатиме виселення боржника та його родини з квартири, яка є їх єдиним місцем проживання.

Тлумачення ч. 2 ст. 109 Житлового кодексу УРСР, з урахуванням змісту ст. 379 Цивільного кодексу України дають підстави дійти висновку, що виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти.

У разі, якщо за кредитні кошти було набуто інший об`єкт цивільних прав, а не житлове приміщення, що передано в іпотеку, то виселення без одночасного надання іншого постійного житлового приміщення не допускається.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.

Тобто при виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Арбітражний керуючий зазначає, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства -«Відновлення платоспроможності фізичних осіб» законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати шанс на відновлення своєї платоспроможності або ж звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність».

Отже, можна зробити висновок, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексом України з процедур банкрутства не встановлена.

Реструктуризація боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Арбітражний керуючий звертає увагу суду на те, що якщо перейти до процедури погашення боргів та реалізувати квартиру, як наслідок є виселення з даної квартири боржника та сім`ї, оскільки квартира не може бути реалізована разом з боржником та його сім`єю.

Таким чином, враховуючи встановлені місцевим судом обставини, зокрема і те, що борги ОСОБА_2 не можуть бути погашені за рахунок належного його майна, беручи до уваги встановлену судом відповідність плану реструктуризації, запропонованого арбітражним керуючим Белінською Н.О. та підтриманого конкурсним кредитором АТ «Таскобанк», вимогам ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначений план реструктуризації підлягає затвердженню.

15.08.2023 року на електронну адресу суду від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Гелексі Фінанс», а ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року залишити без змін.

Доводи боржника викладені в відзиві на апеляційну скаргу є аналогічними доводам арбітражного керуючого викладеним в її відзиві на апеляційну скаргу.

При цьому боржник зазначає, що відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства кредитори АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Гелексі Фінанс» є конкурсними, однак права вирішального голосу на зборах кредиторів не мають, оскільки звернулися до суду з грошовими вимогами до боржника після закінчення 30-денного строку, встановленого законодавством.

Боржник вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «Гелексі Фінанс» про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 ; визнання ОСОБА_2 банкрутом; введення процедури погашення боргів ОСОБА_2 , оскільки реалізація майна боржника в даному випадку передбачатиме виселення боржника та його родини з квартири, яка є їх єдиним місцевим проживання.

16.08.2023 року в судове засідання з`явився представник апелянта, арбітражний керуючий та боржник та надали пояснення по справі.

Боржник в судовому засіданні повідомив суд про початок виконання плату реструктуризації та перерахування кредиторам коштів на його виконання.

В судовому засіданні 16.08.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа ОСОБА_2 звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2022 року було прийнято заяву ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, призначено підготовче засідання суду та вирішено інші процесуальні питання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2022 року серед іншого, було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_2 ; призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_2 арбітражну керуючу Белінську Н.О.; визначено дату проведення попереднього судового засідання.

Відповідно до ст.122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (п.1).

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів (п.4).

13.06.2022 року оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .

Матеріалами справи встановлено, що з пропуском встановленого строку до боржника звернулись АТ «Таскобанк», ТОВ «Гелексі Фінанс», в зв`язку з чим вказані кредитори не мають права на зборах кредиторів з правом вирішального голосу.

Ухвалою суду від 17.10.2022 року визнано кредитором фізичної особи ОСОБА_2 : АТ «Таскобанк» на загальну суму 37 612,76 грн, з яких: 4 962,00 грн - судовий збір (позачергово); 32 650,78 грн - друга черга, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; вирішено інші процесуальні питання.

Ухвалою суду від 01.02.2023 року визнано кредитором фізичної особи ОСОБА_2 - ТОВ «Гелексі Фінанс» на загальну суму 1 002 569,62 грн, з яких заборгованість по кредиту, забезпечена іпотекою - 800 000,00 грн (за рахунок заставного майна), судовий збір - 4962,00 грн (відшкодовується до задоволення вимог кредиторів), заборгованість про кредиту - 197 607,62 грн. (друга черга); вирішено інші процесуальні питання.

17.03.2023 року від ТОВ «Гелексі фінанс» надійшло клопотання про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи та відсторонення арбітражної керуючої Белінської Н.О.

04.05.2023 року від арбітражної керуючої Белінської Н.О. надійшла заява про затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_2 у редакції станом на 10.03.2023 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року у справі № 910/2973/22 клопотання ТОВ «Гелексі Фінанс» про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи, відсторонення арбітражної керуючої Белінської Н.О. від виконання повноважень та призначення арбітражного керуючого Носенко Т.С. - відхилено. Затверджено план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 запропонований керуючою реструктуризацією арбітражною керуючою Белінською Н.О. від 10.03.2023 року. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_2 арбітражної керуючої Белінської Н.О.

Обґрунтовуючи ухвалу в частині затвердження плану реструктуризації боргів боржника місцевий суд послався на той факт, що борги ОСОБА_2 не можуть бути погашені за рахунок належного йому майна, план реструктуризації, запропонований арбітражною керуючою Белінською Н.О. відповідає вимогам ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства та підтриманий конкурсним кредитором АТ «Таскомбанк», в зв`язку з чим підлягає затвердженню судом.

Клопотання ТОВ «Геліос фінанс» про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи, визнання ОСОБА_2 банкрутом та введення процедури погашення боргів відхилено судом першої інстанції з мотивів того, що реалізація майна боржника, в даному випаду передбачатиме виселення боржника та його родини з квартири, яка є єдиним місцем їх проживання і не призведе до відновлення його платоспроможності та звільнення від боргів.

Зазначена ухвала суду і переглядається в апеляційному порядку.

Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою «Відновлення платоспроможності фізичної особи» цього Кодексу.

Так, порядок та наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені ст..ст. 119, 120 Кодексу України з процедур банкрутства.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, про введення процедури реструктуризації боргів боржника (п. 2 ч. 5 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства).

За визначенням, наведеним у ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

З огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів та належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

Тобто законодавець, запроваджуючи вказані механізми для погашення боргів для фізичної особи - боржника вбачає та встановлює їх запровадження у відповідній черговості, спочатку реструктуризація боргів, а при нерезультативності такої реструктуризації, продаж активів боржника.

Пунктами 2, 3 ч. 2 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є, зокрема, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника, прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У питанні схвалення зборами кредиторів плану реструктуризації боргів боржника колегія суддів звертається до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.08.2021 року у справі № 925/473/20, згідно якої у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

З пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

Задля ефективної реалізації боржником права відновлення своєї платоспроможності Кодекс України з процедур банкрутства передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний брати участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечити його розгляд зборами кредиторів та подання на затвердження господарському суду.

За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства керуючий реструктуризацією протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів подає до господарського заяву про його затвердження та сам план.

Виходячи з наведеного, суд наголошує на ключовій ролі арбітражного керуючого на цьому етапі справи про неплатоспроможність фізичної особи, адже саме йому належить подати суду на затвердження план реструктуризації боргів боржника, тому керуючий реструктуризацією зобов`язаний забезпечити розроблення такого плану відповідно до вимог ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства та з урахуванням економічно обґрунтованих пропозицій сторін, а також у встановлені строки подати його на схвалення зборам кредиторів та для затвердження - суду.

Суд зазначає, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - «Відновлення платоспроможності фізичних осіб» законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати шанс на відновлення своєї платоспроможності або ж звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність.

Отже, можна зробити висновок, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексом України з процедур банкрутства не встановлена.

Реструктуризація боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

На цьому також акцентував увагу Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 року у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 року у справі №903/806/20 дійшов висновку про те, що право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому, демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, ОСОБА_2 має борги перед фінансовими установами АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Гелексі Фінанс» і у зв`язку з скрутним фінансовим становищем не має можливості виконати свої боргові зобов`язання перед цими кредиторами. У зв`язку з цим, з метою відновлення своєї платоспроможності боржник ініціював перед судом відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Так, оскільки боржник має намір погасити борги перед кредиторами, ним було подано арбітражній керуючій Белінській Н.О. актуальну інформацію з приводу його середньомісячних доходів та витрат, наявного рухомого та нерухомого майна,за рахунок якого може бути погашена заборгованість.

У період процедури реструктуризації боргів недобросовісних дій з боку боржника ОСОБА_2 судом не встановлено, так само як і не встановлено наміру уникнення виконання боргових зобов`язань перед кредиторами. Доказів зворотнього кредиторами не подано.

У відповідності до ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника. У плані реструктуризації боргів боржника зазначаються:

1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника;

2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення;

3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації);

4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів;

5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів;

6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів;

7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.

План реструктуризації боргів боржника може містити положення про:

1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації;

2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів;

3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини;

4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством;

5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо).

Задоволення вимог кредиторів здійснюється арбітражним керуючим пропорційно за рахунок коштів, отриманих від виконання плану реструктуризації боргів, у черговості, визначеній цим Кодексом.

Строк виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність не може перевищувати п`ять років. У разі погашення боргів за кредитами, отриманими боржником на придбання житла, строк виконання плану реструктуризації боргів боржника не може перевищувати 10 років. За вмотивованим клопотанням боржника та за умови погашення понад 80 відсотків вимог кредиторів господарський суд може продовжити строк виконання плану реструктуризації боргів боржника понад граничний строк.

Судом апеляційної інстанції досліджено поданий арбітражною керуючою Белінської Н.О. 04.05.2023 план реструктуризації боргів ОСОБА_2 та встановлено його відповідність вимогам ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитори АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Гелексі фінанс» звернулись з грошовими вимогами до боржника після закінчення 30-денного строку на пред`явлення вимог кредиторів у відповідності до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, кредитори АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Гелексі фінанс» згідно ч.4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства є конкурсними, однак права вирішального голосу на зборах кредиторів не мають, вони відповідно приймають участь в зборах кредиторів з правом дорадчого голосу.

Матеріалами встановлено, що 17.03.2023 відбулися збори кредиторів у справі № 910/2973/22 у яких взяли участь кредитори: ТОВ «Гелексі фінанс» та АТ «Таскомбанк» . Так, кредитор АТ «Таскомбанк» проголосував «ЗА» схвалення плану реструктуризації, кредитор ТОВ «Гелексі фінанс» - «ПРОТИ».

Не погодившись із запропонованим планом реструктуризації боргів ОСОБА_2 , ТОВ «Гелексі Фінанс» звернулось до суду із клопотанням про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи - ОСОБА_2 ; припинення повноважень керуючого реструктуризацією арбітражної керуючої Белінської Наталії Олександрівни; визнання ОСОБА_2 банкрутом ; введення процедури погашення боргів фізичної особи ОСОБА_2 ; призначення керуючим реалізацією фізичної особи ОСОБА_2 арбітражного керуючого Носенко Тетяну Сергіївну.

Таким чином план реструктуризації, запропонований боржником не погоджений кредиторами, які мають право вирішального голосу, в зв`язку з їх відсутністю.

Кредитори з правом дорадчого голосу, зокрема і ТОВ «Гелексі Фінанс», як заставний кредитор з правом дорадчого голосу, також не дійшли одностайної згоди щодо погодження плану реструктуризації, запропонованого боржником.

В зв`язку з чим арбітражна керуюча подала план реструктуризації на розгляд та затвердження до господарського суду.

Апелянт не погоджуючись з діями арбітражного керуючого і суду наголошує на тому, що збори кредиторів дійшли висновку щодо звернення до суду з клопотанням про перехід до наступної судової процедури - погашення боргів боржника, однак матеріали справи не містять доказів того, що вказане питання взагалі розглядалось на зборах кредиторів та кредиторами боржника приймалось таке рішення. Апелянт враховуючи більшість голосів (дорадчих) порівняно з іншим кредитором вважає, що має право подавати відповідні клопотання без обговорення зазначених питань на зборах кредиторів, що і було зроблено останнім.

Вирішуючи заявлене кредитором клопотання місцевий суд зазначив, що реалізація майна боржника , в даному випадку, передбачатиме виселення боржника та його родини з квартири, яка є їх єдиним місцем проживання.

Тлумачення ч. 2 ст. 109 Житлового кодексу УРСР, з урахуванням змісту ст. 379 Цивільного кодексу України дають підстави дійти висновку, що виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти.

У разі, якщо за кредитні кошти було набуто інший об`єкт цивільних прав (частку в праві спільної часткової власності), а не житлове приміщення, що передано в іпотеку, то виселення без одночасного надання іншого постійного житлового приміщення не допускається.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.

Аналогічна правова позиція висловлена 24 червня 2020 року Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 139/839/19, провадження № 61-6920св20 (ЄДРСРУ № 90143688).

Тобто при виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку , відсутність постійного жилого приміщення , яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

В поданій апеляційній скарзі, апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно, обґрунтовуючи своє рішення лише припущеннями, що реалізація майна боржника передбачатиме виселення боржника та його родини з квартири, яка є їх єдиним місцем проживання відмовив апелянту в задоволенні клопотання про перехід до наступної процедури погашення боргів.

При цьому, зазначаючи, що на законодавчому рівні не встановлена заборона реалізовувати іпотечне майно, придбане не за рахунок кредиту і забезпечене іпотекою цього житла, а передбачено, що лише виселення з такого житла здійснюється за умови надання іншого житлового приміщення, одночасно вказує саме про необхідність реалізації майна боржника, а вирішення питання про виселення боржника разом з його сім`єю з вказаного житла апелянт покладає на розсуд іншого (нового) власника.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до таких доводів апелянта, наголошуючи на тому, що продаж нерухомості з метою погашення боргів боржника без попереднього виселення фізичних осіб з вказаного приміщення є малоймовірним.

При цьому, суд враховує, що апелянтом не доведено, що в разі визнання боржника банкрутом його вимоги будуть задоволені у розмірі , що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану реструктуризаціі.

Як вбачається з матеріалів справи план реструктуризації боргів боржника передбачає повне погашення вимог кредиторів, в обсязі, які визнані судом. Жодного прощення або списання не передбачено.

За таких обставин, враховуючи відповідність плану реструктуризації боргів боржника вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, недоведеність того, що вимоги кредиторів будуть задоволені у розмірі , що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану реструктуризаціі (передбачено повний розмір задоволення визнаних вимог), бажання боржника здійснити повний розрахунок з кредиторами, що підтверджується здійсненням ним пропдат на виконання плану реструктуризації, а також той факт, що поза межами процедури реструктуризації погашення боргів вбачається шляхом продажу майна боржника, що є єдиним його житлом та має наслідком виселення боржника з такого житла, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції щодо доцільності затвердження плану реструктуризації боргів боржника та надання добросовісному боржнику можливості розрахуватись з кредиторами без введення процедури погашення боргів.

Враховуючи висновки суду про затвердження Плану реструктуризації боргів ОСОБА_2 , клопотання кредитора ТОВ «Гелексі фінанс» про припинення процедури реструктуризації у справі та перехід до процедури погашення боргів правомірно залишене місцевим судом без задоволення.

При цьому, колегія суддів підсумовує, що в разі неналежного виконання боржником плану реструктуризації кредитори не позбавлені можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням та перейти до наступної судової процедури.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права місцевим судом.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 269, ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року у справі № 910/2973/22 залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2023 року у справі № 910/2973/22 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/2973/22 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

В зв`язку з перебуванням суддів на лікарняному та у відпустках повний текст постанови підписано 13.09.2023 року.

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков