Судді Північного апеляційного господарського суду Кропивної Л.В.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»
на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022
у справі № 910/6531/22 (суддя - Сівакова В.В.)
за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення 9994,14 грн
26.07.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 9.994,14 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором міжнародного перевезення в частині своєчасної доставки вантажу за залізничною накладною № 23279878 від 07.11.2021, що в подальшому стало підставою для нарахування позивачем неустойки у сумі 9994,14 грн. за перевищення строку доставки вантажу , розмір якої визначається Статутом залізниць України.
Рішенням Господарського суду від 27.09.2022 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» 999, 41 грн. неустойки, 2481,00 грн судового збору. При цьому суд зменшив розмір неустойки на 90%.

Суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позову є обґрунтованими, проте суд врахував, що позивач не довів завдання йому збитків, завданих порушенням строків доставки вантажу, тож відповідач, який в умовах воєнного стану має для країни вкрай важливе стратегічне значення, постійно зазнає людських та інфраструктурних втрат внаслідок бойових дій на території України, усунення яких потребує значних ресурсів, власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності держави, вправі просити суд про зменшення розміру нарахованої у даній справі пені на 90 % до суми 999,41 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні 8994,73 грн. неустойки прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Апелянт зазначав, що ним належними та допустимими доказами доведено порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу, що є підставою для стягнення неустойки, який розраховано у відповідності до норм чинного Статуту залізниць, а мотиви відмови у стягненні неустойки в частині 8994,73 грн. не засновані на законі.

Крім того, позивач наголошував, що недотримання строків доставки вантажу залізницею є давньою і систематичною проблемою, яка є загальновідомою та неодноразово висвітлювалась в засобах масової інформації, однак відповідач нічого не робить для уникнення порушень і продовжує систематично доставляти вантаж з перевищенням строків виконання зобов`язань, а тому зменшення розміру нарахованого штрафу є недопустимим також з огляду на поведінку відповідача.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 у справі № 910/6531/22 апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна на рішення Господарського суду міста Києва вiд 27.09.2022 року по справі №910/6745/22 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/6531/22 - залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначала, що відповідач є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке здійснює вантажні, пасажирські перевезення, в умовах воєнного стану працює в посиленому режимі, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні в умовах здійснення ракетних обстрілів залізничної інфраструктури та відновлення інфраструктури власними силами, засобами та коштами з метою підтримки обороноздатності держави, отже стягнення з перевізника (залізниці) значних сум штрафів загрожує зривом плану пасажирських та вантажних перевезень, ремонту рухомого складу та верхньої будови колії на залізницях України, що в свою чергу може призвести до негативних наслідків для держави в умовах воєнного стану, в той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажу на підставі залізничної накладної №23279878.

Таким чином, колегія визнала правомірним висновок суду про наявність підстав для зменшення розміру неустойки до 999,41 грн.

З такою позицією колег не можу погодитись, тож вважаю за необхідне в порядку ч. 3 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України письмово викласти свою окрему думку.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статтей 42, 44 ГК України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку; підприємництво здійснюється на основі: комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Наведені відповідачем обставини, з думкою якого погодились суд першої та апеляційної інстанції, не є виключними, і не дають права на зменшення неустойки (штрафу), хоча б тому, що перевезення вантажу з порушенням строків доставки мало місце до введення воєнного стану на території України воєнного стану, тож наведені обставини не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з неналежним виконанням залізницею зобов`язань з перевезення.

До того ж, вважаю необхідним зазначити на те, що основним видом діяльності Укрзалізниці є здійснення перевезень пасажирів, багажу та вантажів. Відповідальність сторін щодо перевезення вантажу, пасажирів і багажу встановлюється в силу частини 3 статті 908 ЦК України, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідальність залізниці за перевищення строків перевезення вантажу установлюється Статутом залізниць, тоді як Статут залізниць не передбачає можливості для зменшення неустойки.

Господарським кодексом України встановлено залікову неустойку ( ч.1 ст. 232). У той же час ч.2 цієї статті передбачено можливість встановлення законом або договором стягнення тільки штрафних санкцій, відшкодування збитків у повній сумі понад штрафні санкції і за вибором кредитора тільки збитки, або штрафні санкції.

Предметом позову є стягнення штрафних санкцій, вимоги про відшкодування збитків не заявлялися , тож відсутні підстави для застосування ст. 233 ГК України.

Вважаю, що апеляційна скарга на підставі ст. 277 ГПК України підлягала задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову повністю.

Суддя

Північного апеляційного

господарського суду Л.В. Кропивна

"07" вересня 2023 р.