ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2023 р. Справа№ 910/6531/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022

у справі № 910/6531/22 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 9994,14 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

26.07.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 9.994,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договору міжнародного перевезення в частині своєчасної доставки вантажу за залізничною накладною № 23279878 від 07.11.2021, що в подальшому стало підставою для нарахування позивачем неустойки у сумі 9994,14 грн. за перевищення строку доставки вантажу за загадною накладною.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду від 27.09.2022 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» 999, 41 грн. неустойки, 2.481,00 грн судового збору.

Суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позову є обґрунтованими, проте суд врахував, що позивач не довів завдання йому збитків, завданих порушенням строків доставки вантажів. Тож відповідач, який в умовах воєнного стану має для країни вкрай важливе стратегічне значення, постійно зазнає людських та інфраструктурних втрат внаслідок бойових дій на території України, усунення яких потребує значних ресурсів, власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності держави, вправі просити суд про зменшення розміру нарахованої у даній справі пені на 90 % до суми 999,41 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні 8994,73 грн. неустойки прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що ним належними та допустимими доказами доведено порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажів, що є підставою для стягнення неустойки який розраховано позивачем у відповідності до норм чинного законодавства, водночас мотиви відмови у стягненні неустойки в частині 8994,73 грн. не засновані на законі.

Крім того, позивач наголошує, що недотримання строків доставки вантажів залізницею є давньою і систематичною проблемою, яка є загальновідомою та неодноразово висвітлювалась в засобах масової інформації, однак відповідач нічого не робить для уникнення порушень і продовжує систематично порушувати строки виконання зобов`язань з перевищенням, а тому зменшення розміру штрафу є недопустимим також з огляду на поведінку відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач наголошував, що суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи, зокрема наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та прийняв законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2022 для їх розгляду визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

На адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/6531/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/6531/22 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі залізничної накладної № № 23279878 від 07.11.2021відповідач прийняв на себе зобов`язання з перевезення вантажу з дотриманням термінів доставки, визначених Статутом залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажу.

Календарним штемпелем на залізничній накладній підтверджується, що вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, внаслідок чого позивач правомірно нараховав неустойку у розмірі 9994,14 грн.

Відповідачем обставини прострочення виконання свого зобов`язання із вчасної доставки вантажу не заперечувались. Не заперечуючи цих обставин, АТ "Українська залізниця" вказувала про те, що порушення строків доставки вантажу відбулось не з його прямого умислу.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції в частині правомірності нарахування позивачем неустойки за порушення встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу у розмірі 9994,14 грн., сторонами не оскаржується.

Дослідженню в судді апеляційної інстанції підлягають обставини правомірності зменшення судом першої інстанції штрафних санкцій на 90 % на підставі ч. 3. ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Обґрунтовуючи підстави для зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач посилався на те, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» є стратегічним державним підприємством, що здійснює регулярні безоплатні евакуаційні рейси громадян з місць, де ведуться активні бойові дії, безоплатне перевезення гуманітарної допомоги та забезпечення потреб військового оборонного комплексу.

Крім того, до початку повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій вантажні перевезення значно скоротились (на 70%), а в деяких регіонах повністю припинились, а ракетними обстрілами завдано пошкодження залізничній інфраструктурі, що потребує значних коштів для відновлення.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що визначений позивачем розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу в сумі 999,41 грн. відповідає наведеним вище нормам та є правомірним.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013, за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. Крім цього, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

У п.п. 8.22 - 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З огляду на зазначене вище, колегією суддів взято до уваги той факт, що відповідач є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке здійснює вантажні, пасажирські перевезення, в умовах воєнного стану працює в посиленому режимі, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні в умовах здійснення ракетних обстрілів залізничної інфраструктури та відновлення інфраструктури власними силами, засобами та коштами з метою підтримки обороноздатності держави і стягнення з останнього значних сум штрафів загрожує зривом плану пасажирських та вантажних перевезень, ремонту рухомого складу та верхньої будови колії на залізницях України, що в свою чергу може призвести до негативних наслідків для держави в умовах воєнного стану, в той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажу на підставі залізничної накладної №23279878, а відтак, правомірним є висновок суду про зменшення розміру неустойки до 999,41 грн.

Посилання скаржника на те, що зазначене перевезення було здійснення до введення в Україні воєнного стану не приймається до уваги, оскільки в даному випадку мова йде не про звільнення від сплати неустойки у зв`язку з відсутністю вини відповідача, а про зменшення її розміру відповідно до ст. 551 ЦК України, 233 ГК України з урахуванням того, що відповідач є об`єктом критичної інфраструктури, підприємством яке має монопольне становище на ринку надання послуг з перевезення залізничним транспортом.

Твердження скаржника, що відповідачем не було надано доказів об`єктивної неможливості своєчасного здійснення розрахунків, зокрема, відсутності коштів на поточних та інших рахунках підприємств, у тому числі неможливості залучення кредитних коштів, не спростовує висновків суду.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на необхідність застосування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 16.06.2022 у справі №917/530/21, оскільки предмет спору, обставини справи та суб`єктний склад у наведеній справі та справі, що розглядається, різниться.

Так у справі №917/530/21 предметом спору є стягнення штрафних санкцій за рішення наділеного владними повноваженнями державного органу, що прийнято на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції» та є обов`язковим для виконання, що виключає можливість суду підміняти орган, рішення якого оскаржується в тому числі і шляхом зменшення розміру штрафу, стягнутого за цим рішенням.

Натомість у справі, що розглядається, наведені вище обставини відсутні, як відсутній і орган, рішення якого є обов`язковим до виконання, що не виключає можливості та права суду у застосуванні до спірних правовідносин приписів ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо зменшення штрафних санкцій.

Отже доводи апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого зменшення розміру неустойки не спростовують встановлених обставин справи та висновків місцевого суду, а отже колегією суддів відхиляються. Тому доводи скаржника відхиляються.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, про зменшення розміру неустойки.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна на рішення Господарського суду міста Києва вiд 27.09.2022 року по справі №910/6531/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/6531/22 - залишити без змін.

3. Судові витрати, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна».

4. Матеріали справи №910/6531/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун