РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.08.2023Справа № 910/6692/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Етнопродукт" (14000, м. Чернігів, вулиця Київська, буд. 11, 7 поверх; ідентифікаційний код 03798553)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евотерра Азот" (03150, м. Київ, вулиця Ділова, буд. 4; ідентифікаційний код 43670590)

про зобов`язання вчинити дії,

Представники сторін:

від позивача: Литвин А.М.

від відповідача: Опря Н.Л.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Етнопродукт" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евотерра Азот", в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача поставити на користь позивача аміак рідкий технічний (аміак безводний скраплений) марки Б у кількості 110,68 тон в порядку та на умовах укладеного договору поставки № 25022021-1 від 25.02.2021, стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за порушення строку поставки товару у розмірі 244 102,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не було виконано своїх зобов`язань за договором поставки № 25022021-1 від 25.02.2021, а саме, не було поставлено позивачу залишок товару у кількості 110,68 тон на суму 1 549 520, 00 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що:

- твердження відповідача стосовного того, що позивач мав можливість із заявкою про поставку товару звернутися одразу після 31.08.2022 є безпідставними та необґрунтованими;

- електронна адреса , на яку була відправлена заява, і електронна адреса мають спільний домен evoterra.io та належать до корпоративної пошти відповідача;

- претензія від 08.02.2023 № 07-Ч, окрім електронної пошти, також була надіслана відповідачу цінним листом з описом;

- твердження відповідача стосовно того, що ним не порушено термін поставки є необґрунтованими.

2. Стислий виклад позиції відповідача

У поданому відзиві відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що:

- ні в період з 01.10.2021 по 30.11.2021, ні в період з 20.03.2022 по 15.04.2022, позивачем не було подано жодної заявки на поставку аміаку технічного в кількості 110,68 т;

- позивач не зазначає, що саме йому завадило звернутися ТОВ "Евотерра Азот" після 31.08.2022 року (завершення бойових дій на території Чернігівської області) з відповідним повідомленням про форс-мажорні обставини, пропозицію про зміну умов договору поставки, тощо, адже, з 01.09.2022 якщо керуватися листом № 06-02-02/1925 від 21.10.2022, позивач мав фізичну можливість звернутися до ТОВ "Евотерра Азот" з пропозицією внести зміни до договору поставки та визначити нові умови поставки, в тому числі строки поставки. Однак, цього ним зроблено не було;

- надсилання позивачем будь-яких повідомлень, в тому числі заявок на поставку аміаку, на інші ніж передбачено договором поставки електронні адреси, є неправомірним та таким, що не тягне за собою настання будь-яких юридичних наслідків для ТОВ "Евотерра Азот";

- позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ним в порядку, передбаченому п. 11.11. договору поставки, направлялися відповідачу будь-які повідомлення про зміну строків поставки, заявки на поставку товару, претензії тощо, що спростовує доводи позивача про ігнорування відповідачем заявок на претензії позивача;

- відповідач не порушував строки поставки товару, визначені додатковою угодою від 30.06.2021 до договору поставки, адже, можливість його поставки напряму та безпосередньо залежить від волевиявлення позивача - подати заявку та прийняти такий товар. Саме за відсутності волевиявлення позивача поставка товару за специфікацією № 1 не була завершена;

- сторони укладаючи додаткову угоду від 30.06.2021, домовились про припинення зобов`язань постачальника з поставки аміаку з 15.04.2022 за умови відсутності заявок від покупця в період з 20.03.2022 по 15.04.2022, та заміну цього зобов`язання на зобов`язання повернути покупцю грошові кошти. Однак, позивач не звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що:

- позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження того, що землі, що перебували в користуванні та на яких мало бути внесено добрива (аміак), були заміновані в період активних бойових дій на території Чернігівської області та після їх завершення 31.08.2022 та не використовувались позивачем в господарській діяльності;

- договір не містить посилання на правомірність надсилання листів на будь-які електронні адреси в межах спільного домену evoterra.io.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.05.2023.

15.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Опрі Н.Л. про вступ у справу як представника відповідача.

16.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

17.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 відкладено підготовче засідання на 14.06.2023.

30.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.

09.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 14.06.2023 оголошено перерву до 05.07.2023.

20.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2023.

17.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про забезпечення участі представнику відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 23.08.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позовну.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 23.08.2023 дослідивши її матеріали та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

25.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Евотерра Азот" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Етнопродукт" (покупець) укладено договір поставки № 25022021 в порядку та на умовах визначених договором, постачальник зобов`язується передавати у власність покупця товар, зазначений у специфікації (специфікаціях) до цього договору (далі - товар), а покупець зобов`язується приймати товар та повністю оплат вартість товару за цінами, в асортименті та кількості, встановленими в специфікаціях (додатках) до цього договору.

В п. 10.1. передбачено, що договір набуває чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2021, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань

Відповідно до п. 1.1. специфікації № 1 від 25.02.2021 до вказаного договору, постачальник взяв на себе зобов`язання здійснити поставку аміаку рідкого технічного (аміак безводний скраплений) марки Б у кількості 460,00 тон за ціною 14 000,00 грн. з ПДВ за 1 тону на загальну суму 6 440 000,00 грн. з ПДВ. на умовах DDP, згідно Інкотермс 2020, на вказані в Специфікації № 1 пункти поставки.

Згідно пп. 3.2.1. п. 3.2. специфікації № 1, покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 100% від загальної вартості товару, вказаної у п. 1.1. цієї специфікації, на поточний рахунок постачальника в строк до 01.03.2021 включно.

За умовами п. 2.2. специфікації № до договору, товар поставляється у період з 20.03.2021 по 15.04.2021. Строк поставки може змінюватися залежно від погодних умов за домовленістю сторін.

Додатковою угодою б/н від 29.06.2021 до договору поставки № 25022021-1 від 25.02.2021, сторони внесли зміни в п. 10.1. договору поставки, виклавши його в наступній редакції: "10.1. Договір набуває чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань." (п. 1 додаткової угоди).

Додатковою угодою б/н від 30.06.2021 до договору поставки 25022021-1 від 25.02.2021, сторони підтвердили, що постачальником було поставлено покупцю 349,32 тони аміаку рідкого технічного, а залишок до поставки складає 110,68 тонн (п. 1 угоди).

Пунктом 2.1. вказаної додаткової угоди сторони погодили нові строки поставки залишку товару з 01.10.2021 по 30.11.2021 за заявкою покупця.

В п. 2.2. означеної додаткової угоди сторони домовились, що у разі відсутності потреби покупця в залишку товару та відсутності його заявки на поставку залишку товару в строки, вказані в п. 2.1. цієї додаткової угоди, поставка залишку товару здійснюється постачальником за заявкою покупця в період з 20.03.2022 по 15.04.2022.

На виконання умов специфікації № 1 до договору поставки, позивач здійснив 100% попередню оплату за товар на загальну суму 6 440 000, 00 грн, згідно платіжних доручень: № 7281 від 26.02.2021 на суму 3 000 000, 00 грн, № 7282 від 01.03.2021 на суму 3 440 000, 00 грн.

Відповідачем на адресу позивача було поставлено аміаку рідкого технічного у загальній кількості 349, 32 тони на суму 4 890 480, 00 грн з ПДВ, за видатковими накладними, зокрема: № 72 від 07.04.2021, №73 від 09.04.2021, № 118 від 12.04.2021, № 119 від 14.04.2021, № 120 від 15.04.2021, № 161 від 15.04.2021, № 179 від 17.04.2021, № 180 від 19.04.2021, № 181 від 21.04.2021, № 182 від 22.04.2021, № 183 від 23.04.2021, № 184 від 23.04.2021, № 185 від 24.04.2021, № 186 від 25.04.2021, № 187 від 26.04.2021, № 188 від 27.04.2021.

Відтак, недопоставлена кількість товару склала 110, 68 тон на суму 1 549 520, 00 грн з ПДВ.

Позивач вказує, що ані в період з 01.10.2021 по 30.11.2021 (п. 2.1. додаткової угоди), ані в період з 20.03.2022 по 15.04.2022 (п. 2.2. додаткової угоди) не мав фізичної можливості здійснити заявку на поставку товару та прийняти його, а відповідач не міг здійснити поставку товару, оскільки на території Чернігівської області (в тому числі, на території, де знаходились пункти приймання товару) велися активні бойові дії з армією рф, що підтверджується листом Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської військової державної адміністрації від 21.10.2022 № 06-02-02/925.

У зв`язку з чим, позивач направив письмову заявку на адресу відповідача на поставку залишку товару в кількості 110, 68 тон в строк до 20.12.2022 листом від 01.12.2022 № 124-Ч.

Втім, означена заявка була проігнорована відповідачем, та відповідно товар так і не було допоставлено позивачу у вказаний в заявці строк.

Враховуючи відсутність відповіді на вищевказану заявку на поставку товару, позивач направив на адресу відповідача претензію від 08.02.2023 № 07-Ч, якою вимагав усунути порушення договірних зобов`язань та здійснити допоставку товару у строк з 20.03.2023 по 10.04.2023.

Однак, поставки залишку товару відповідачем не здійснено, відповіді на претензію надано не було.

Натомість, заперечення відповідача зводяться до того, що позивач не зазначає, що йому завадило звернутися до ТОВ "Евотерра Азот" після 31.08.2022 (завершення бойових дій на території Чернігівської області) з відповідним повідомленням про форс-мажорні обставини, пропозицією про зміну умов договору поставки, тощо. Укладений між сторонами договір поставки не надає право ТОВ "Етнопродукт" змінювати умови договору в односторонньому порядку.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням, на переконання позивача, відповідачем договірних зобов`язань в часині поставки залишку товару.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 25022021 від 25.02.2021 суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Частиною 7 ст. 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, які у свою чергу кореспондуються зі ст. 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідачем було здійснено поставку аміаку рідкого технічного у загальній кількості 349, 32 тони на суму 4 890 480, 00 грн з ПДВ. Означеного факту сторонами не спростовується та не заперечується.

Разом з тим, суд вказує, що додатковою угодою б/н від 30.06.2021 до договору поставки 25022021-1 від 25.02.2021, сторони підтвердили, що постачальником було поставлено покупцю 349,32 тони аміаку рідкого технічного, а залишок до поставки складає 110,68 тонн (п. 1 угоди).

Пунктом 2.1. вказаної додаткової угоди сторони погодили нові строки поставки залишку товару з 01.10.2021 по 30.11.2021 за заявкою покупця.

В п. 2.2. означеної додаткової угоди сторони домовились, що у разі відсутності потреби покупця в залишку товару та відсутності його заявки на поставку залишку товару в строки, вказані в п. 2.1. цієї додаткової угоди, поставка залишку товару здійснюється постачальником за заявкою покупця в період з 20.03.2022 по 15.04.2022.

Згідно п. 2.3. додаткової угоди у разі відсутності заявки покупця про поставку залишку товару в період з 20.03.2022 по 15.04.2022, продавець на свій розсуд має право реалізувати залишок товару та повернути покупцю грошові кошти.

Натомість, суд вказує, що ані в період з 01.10.2021 по 30.11.2021, ані в період з 20.03.2022 по 15.04.2022, позивачем не звертався до відповідача із заявкою на поставку аміаку технічного в кількості 110,68 т.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на лист Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Чернігівської обласної державної адміністрації № 06-02-02/1925 від 21.10.2022 року, яким підтверджується, що в період з 24.02.2022 по 31.08.2022 на території Чернігівської області велися бойові дії з армією рф, а тому ТОВ "Етнопродукт" в період з 20.03.2022 по 15.04.2022 не мав фізичної можливості здійснити заявку на поставку товару та прийняти його, а відповідач не міг здійснити поставку товару. У зв`язку з чим, як зазначає позивач, він направив письмову заявку на адресу відповідача на поставку залишку товару в кількості 110,68 тон в строк до 20.12.2022 листом від 01.12.2022 № 124-Ч.

Водночас, позивач не наводить обставин, які б йому завадили звернутися до ТОВ "Евотерра Азот" після 31.08.2022 (завершення бойових дій на території Чернігівської області) з відповідним повідомленням про форс-мажорні обставини, пропозицією про зміну умов договору поставки, тощо.

Адже, з 01.09.2022, якщо враховувати лист № 06-02-02/1925 від 21.10.2022, позивач мав фізичну можливість звернутися до відповідача з пропозицією внести зміни до договору поставки та визначити нові умови поставки, в тому числі строки поставки. Втім, означеного позивачем не вчинено.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Натомість, укладений між сторонами договір поставки не передбачає право ТОВ "Етнопродукт" змінювати умови договору в односторонньому порядку.

Відтак, суд погоджується з твердженнями відповідача, що самовільна зміна позивачем строків подання заявки на поставку аміаку є безпідставною та такою, що суперечить умовам договору поставки та вимогам чинного законодавства.

На підтвердження факту надсилання 01.12.2022 заявки на поставку аміаку, позивач посилається на лист № 124-4 від 01.12.2022 та надає скріншот з електронної адреси Елена Венжега про надсилання даного листа на адресу N.Oprya .

Втім, суд відзначає, що такі докази не є належними, допустимими доказами на підтвердження факту надсилання позивачем заявки про поставку товару зважаючи на слідуюче.

Згідно п. 11.10 та 11.11 договору поставки для спрощення обміну інформацією сторони домовляються про обмін фотокопіями належних оформлених та підписаних документів засобами електронного зв`язку (e-mail постачальника та e-mail покупця ), які до моменту передачі оригіналів мають юридичну силу оригіналів для сторін (п. 11.10 договору поставки).

Всі повідомлення, що направляються сторонами одна одній відповідно до цього договору повинні бути здійснені у письмовій формі, скріплені підписом уповноваженої особи і печаткою відповідної сторони, і вважатимуться поданими належним чином, якщо вони відправлені цінним листом з описом або доставлені особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. При цьому, усі повідомлення, спрямовані поштою, вважаються врученими іншій стороні на десятий календарний день з дати реєстрації листа у відділенні поштового зв`язку (при цьому адресат ризик отримання таких листів у строк, що перевищує 10 календарних днів) або в день їх фактичного отримання стороною, в залежності від того, який з таких днів наступить раніше (п. 11.11 договору поставки).

Таким чином, надсилання позивачем будь-яких повідомлень, в тому числі заявок на поставку аміаку, на інші ніж передбачено договором поставки електронні адреси, а саме на електронну адресу є таким, що не тягне за собою настання будь-яких правових наслідків для ТОВ "Евотерра Азот".

Разом з тим, суд зазначає, що договір не містить посилання на правомірність надсилання листів на будь-які електронні адреси в межах спільного домену evoterra.io.

Натомість, суд вказує, що означеного позивачем спростовано не було, доказів, щоб свідчили про протилежне, суду не представлено.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Позивач зобов`язаний був діяти у відповідності до умов договору та вжити всіх необхідних заходів задля того, щоб відповідач міг отримати вчасно та у спосіб визначений договором (на електронну адресу ) заявку на поставку аміаку.

Водночас, позивачем створено умови, коли відповідач не міг ні прийняти заявку, ні виконати її, оскільки, заявка була відправлена на іншу електронну адресу, в строки, що не встановлені в договорі.

Більш того, в заявці не було зазначено адреси вивантаження товару, що є суттєвою та необхідною умовою для поставки товару.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Таким чином, без належного підтвердження позивачем фактів надіслання відповідачу заявок на поставку товару в строки, визначені додатковою угодою від 30.06.2021 та в порядку, визначеному договором поставки, а також враховуючи те що зміни умов договору поставки та строків поставки сторонами не вносились, зважаючи на припинення зобов`язання відповідача з поставки аміаку за домовленістю сторін з 15.04.2022 та заміну його на зобов`язання повернути грошові кошти, позовні вимоги про зобов`язання відповідача поставити на користь позивача аміак рідкий технічний (аміак безводний скраплений) марки Б у кількості 110,68 тон та стягнення неустойки за порушення строку поставки товару у розмірі 244 102, 47 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд відзначає, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Етнопродукт" (14000, м. Чернігів, вулиця Київська, буд. 11, 7 поверх; ідентифікаційний код 03798553) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евотерра Азот" (03150, м. Київ, вулиця Ділова, буд. 4; ідентифікаційний код 43670590) про зобов`язання поставити аміак рідкий технічний (аміак безводний скраплений) марки Б у кількості 110,68 тон та стягнення неустойки за порушення строку поставки товару у розмірі 244 102, 47 грн - відмовити.

2. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.09.2023

Суддя Дмитро БАРАНОВ