ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2023 р. Справа№ 911/813/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Кузмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 30.08.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу за участю секретаря судового засідання Кузмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 30.08.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп"

на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022

у справі № 911/813/22 (суддя - Горбасенко П.В.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп"

про стягнення 169 600,00 гривень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" про стягнення 169 600,00 грн штрафу та про спонукання виконати зобов`язання , передбачені п. п. 2.2.2. п. 2.2 договору № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015, і надати довідки про чистий дохід отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за травень-грудень 2021 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2022 року у справі № 911/813/22 позов Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 141 грн 00 коп. штрафу та 4 602 грн 00 коп. судового збору; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" виконати зобов`язання, встановлені п. 2.2.2. п. 2.2. договору № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015, а саме надати Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за травень 2021 року, червень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року, серпень 2021 року, вересень 2021 року жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 року у справі № 911/813/22 повністю і ухвалити нове, яким у задоволенні позову у справі № 911/813/22 відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що на адресу позивача ним були направлені довідки та примірники періодичних звітів з касових апаратів за відповідний період, проаналізувавши які позивач мав змогу самостійно вирахувати суму чистого доходу балансоутримувача за кожен день користування ним орендованим приміщенням, тим більше, що укладений між сторонами договір не встановлює форми довідки про чистий дохід. За доводами апелянта, він належно виконав зобов`язання, передбачені п. п. 2.2.2. п. 2.2 договору № 02.5-14/1-9 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 03.03.2015 , тож у суду були відсутні підстави для задоволення позову.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/813/22 задоволено частково. Рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/813/22 скасовано в частині повного задоволення позовних вимог (пункти 1 та 2 резолютивної частини рішення). Прийнято в цій частині нове рішення. Позовні вимоги задовольнено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" (08324, Київська обл., Бориспільський р-н, сільрада Гірська, вул. Бориспіль-7, "Бориспіль" Міжнародний державний аеропорт, ідентифікаційний код 36077146) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) 141 400,00 грн (сто сорок одна тисяча чотириста гривень) штрафу, 2 121,00 грн. (дві тисячі сто двадцять одна гривня) судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01.06.2023 касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 у справі № 911/813/22 скасовано. Справу № 911/813/22 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд звертав увагу на те, що висновки суду апеляційної інстанції про відсутність існування таких довідок про чистий дохід як об`єкта матеріального світу та неможливість у зв`язку з цим ухвалення судового рішення про задоволення позовної вимоги про зобов`язання їх надати позивачу суперечать нормам цивільного законодавства, адже призводять до невиконання договірних зобов`язань, на чому наполягає Аеропорт у касаційній скарзі.

Враховуючи, що суд першої інстанції зробив висновок про неналежне виконання відповідачем умови підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, оскільки останній надав довідки неналежної форми з яких не надається можливим установити розмір чистого доходу у спірному періоді, а суд апеляційної інстанції вказав взагалі на відсутність таких довідок без надання оцінки вказаним висновкам місцевого господарського суду, то з огляду на відсутність повноважень у суду касаційної інстанції на надання переваги одних доказів над іншими, установлених статтею 300 ГПК України, зокрема стосовно переоцінки наданих відповідачем довідок на відповідність їх умовам підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

За наслідками проведення перерозподілу справи №911/813/22, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2023 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 прийнято справу № 911/813/22 до провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/813/22 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/813/22 у судовому засіданні 26.07.2023.

Суддя Шаптала Є.Ю. з 17.07.2023 по 30.07.2023 перебував у відпустці.

Головуючий суддя Гончаров С.А. 31.07.2023 перебував у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 911/813/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022. Повідомлено сторін, що судове засідання відбудеться 30.08.2023.

В судове засіданні 30.08.2023 з`явились представники обох сторін та надали свої пояснення стосовно обставин справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.09.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі - орендодавець) та ТОВ "БФ Груп" (далі - орендар) укладено договір оренди № 1625 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1., 7.1., 10.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частина нежитлового приміщення № 3.1.4 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 80,0 кв. м. (далі - майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу "D" (інв. 47578), загальною площею 107 850,5 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), реєстраційний номер в єдиному реєстрі об`єктів державної власності - 20572069.1435.НЛТНПД1884), що перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31 травня 2014 року і становить 4 167 060,00 грн, без ПДВ.

Орендодавець зобов`язується передати орендарю за участю балансоутримувача в оренду майно згідно з договором за актом приймання-передавання майна.

Цей договір укладено строком (терміном) на 10 років, що діє з 25.09.2014 до 24.09.2024 включно.

30.09.2014 за актом приймання-передавання орендованого майна до вищезазначеного договору Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області передало, а ТОВ "БФ Груп" прийняло в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частина нежитлового приміщення № 3.1.4 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 80,0 кв. м. (далі - майно), розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу "D" (інв. 47578). Копія вказаного акта приймання-передавання орендованого майна наявний в матеріалах справи.

Поряд з тим, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії договору, 03.03.2015 року між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" (далі - орендар) було укладено договір № 02.5-14/1-9 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю згідно п. 1.1 якого, у зв`язку із наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини нежитлового приміщення № 3.1.4 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 80,00 кв. м. (далі - майно) для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів.

Відповідно до п. 1.1.1 договору (таблиця № 1), балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги, зокрема, з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування (надалі - послуги).

Пунктом 5 таблиці № 1 п. 1.1.1 договору сторони погодили, що щомісячна оплата за послуги становить 20 % від чистого доходу, отриманого від діяльності орендаря в ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на орендованій площі відповідно до предмету договору (згідно з довідкою про розмір чистого доходу), але не менше 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.2.2., 4.3., 6.1. договору, щомісячно, до 5-го числа місяця, наступного за звітнім, надавати до бухгалтерії балансоутримувача довідку про чистий дохід та кількість обладнання (надалі - довідка), отриманий від своєї діяльності за звітній місяць відповідно до предмету цього договору, та періодичний місячний звіт, виданий касовим апаратом. Довідка має бути підписана керівником та головним бухгалтером орендаря.

В разі несвоєчасного надання довідки, орендар зобов`язаний сплачувати балансоутримувачу штраф в розмірі 100,00 грн без урахування ПДВ за кожний день прострочення. Сплата здійснюється суборендарем протягом 5 банківських днів після отримання рахунків.

Договір набирає чинності з моменту укладання та діє до 24.09.2024.

Надалі, 15.06.2018 між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" і ТОВ "БФ Груп" уклали додаткову угоду № 1, згідно якої сторони погодили зміни умов договору.

До того ж як вбачається з наявної в матеріалах справи копії додаткової угоди, 18.04.2019 між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" (далі - орендар) було укладено додаткову угоду № 2 до договору № 02.5-14/1-9 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 03.03.2015, згідно якої, зокрема, перший абзац п. 1.1. договору викладено в новій редакції: "У зв`язку із наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини нежитлового приміщення № 3.1.4 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 80,00 кв. м., далі - майно або приміщення, для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів."

Копії вказаних додаткових угод наявні в матеріалах справи.

Позивач, посилаючись на умови договору, зазначив, що відповідачем за період травень - грудень 2021 року було надано позивачу наступні листи: довідки № 21-87 від 14.06.2021 за періодичними звітами за період з 01.05.2021 по 31.05.2021, № 21-88 від 02.07.2021 за періодичними звітами за період з 01.06.2021 по 30.06.2021, № 21-91 від 03.08.2021 за періодичними звітами за період з 01.07.2021 по 31.07.2021, № 21-102 від 02.09.2021 за періодичними звітами за період з 01.08.2021 по 31.08.2021, №м 21-109 від 01.10.2021 за періодичними звітами за період з 01.09.2021 по 30.09.2021, № 21-117 від 04.11.2021 за періодичними звітами за період з 01.10.2021 по 31.10.2021, № 21-123 від 02.12.2021 за періодичними звітами за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 та № 22-1 від 04.01.2022 за періодичними звітами за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, видані касовими апаратами № та № .

Копії означених листів та докази їх направлення наявні в матеріалах справи.

Поряд з тим позивач зазначив, що зміст і форма довідок і періодичних звітів сформованих за період з травня по грудень 2021 року, наданих відповідачем позивачу з посиланням на договір, не відповідають нормам чинного законодавства України і погодженим сторонами умовам п. 2.2.2. договору, а саме:

- довідки не містять інформації про розмір чистого доходу (конкретної суми доходу), отриманого відповідачем від продажу товарів в орендованому майні, а отже вважаються не наданими;

- чеки періодичних звітів скорочених, виданих касовими апаратами № та № не містять даних, визначених п. 19 "Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування", що є порушенням положень п. 5 "Вимоги щодо забезпечення виконання фіскальних функцій програмними реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 199 від 18.02.2002;

- чеки періодичних звітів скорочених, виданих касовими апаратами № та № , із зазначенням даних, визначених п. 19 "Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування", за період травень-грудень 2021 року, відповідачем позивачу не надані.

Позивач зазначає, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України № 265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зі змінами та доповненнями. Відповідно до 1 абз. преамбули закону, його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За доводами позивача надані відповідачем довідки та чеки періодичних звітів не відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 199 від 18.02.2002 (зі змінами та доповненнями), якою затверджено "Вимоги реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування" і "Вимоги щодо забезпечення виконання фіскальних функцій програмними реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування", якими передбачено, що усі розрахункові документи та звіти, що створюються програмним реєстратором в електронній та/або паперовій формі у фіскальному режимі роботи, повинні мати усі обов`язкові реквізити, визначені відповідними нормативно-правовими актами. Програмний реєстратор повинен створювати та/або забезпечувати можливість друкувати розрахунковий документ виключно в установленій законодавством формі.

Чеки всіх звітів повинні містити такі загальні реквізити: назву і адресу господарської одиниці, індивідуальний номер платника, перед яким великі літери "ПН". У разі коли суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрований як платник ПДВ, замість індивідуального номера платника повинен бути надрукований ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ, замість літер "ПН" - літери "ІД", фіскальний номер реєстратора, перед яким друкуються великі літери "ФН", заводський номер реєстратора, логотип виробника (п. 14 вимог).

Чек періодичного скороченого звіту за певний період повинен додатково містити такі дані: період, за який формується звіт, із зазначенням номерів і дати першого і останнього Z-звіту, суми та ставки ПДВ за кожною ставкою окремо, якщо такі суми не дорівнюють нулю, загальний підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги), загальний підсумок розрахункових операцій за сумами коштів, виданих покупцям (споживачам послуг), дату і час друкування чека (п. 19 вимог).

Отже за ствердженням позивача, в порушення умов п. 2.2.2 договору, відповідач не надав позивачу довідок про чистий дохід та періодичних місячних звітів, виданих касовим апаратом, за травень-грудень 2021 року, в зв`язку з чим позивач не мав можливості розрахувати вартість наданих послуг, передбачених п. 5 таблиці № 1 п. 1.1.1. п. 1. договору, внаслідок чого відповідач не сплачував вартість наданих позивачем послуг.

Відтак керуючись умовами п. 4.3. договору, позивачем, враховуючи заяви про збільшення розміру позовних вимог та повернення судового збору, було виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 169 600,00 грн штрафу за порушення строків, встановлених п. 2.2.2. договору.

Однак позивач зазначив, що станом на момент подання позову до суду відповідачем не виконані зобов`язання передбачені п. 4.3 договору, у зв`язку з чим позивачем нарахований відповідачу 169 600,00 грн штраф за порушення строків надання довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності на орендованій площі, за період з травня по грудень 2021 року.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог у відзиві посилається на те, що договором № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015 не передбачено затвердженої форми довідки про чистий дохід, а останнім надано позивачу довідки про чистий дохід товариства за кожний місяць діяльності разом зі звітами касових апаратів.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач долучив до відповіді на відзив копії довідок відповідача за період з січня по березень 2020 року, де відповідачем зазначалася інформація про розмір чистого доходу отриманого відповідачем.

Позивач зазначає, що поведінка відповідача щодо ненадання належно оформлених довідок про чистий дохід за період з травня по грудень 2021 року суперечить добросовісній та чесній діловій практиці.

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив зазначив, що товариство не порушувало правила здійснення господарської діяльності та належним чином виконувало свої зобов`язання за договором № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015, а позивачем долучено до матеріалів справи недостовірні докази, а саме неповні звіти касових апаратів, які нібито були надіслані відповідачем, на підтвердження чого надав копії повних звітів касових апаратів та докази їх направлення позивачу за період з 01.05.2021 по 31.12.2021.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11, 509, 526, 525 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами ст. 530, 629, 901, 903 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Щодо посилань відповідача на те, що договором № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015 не передбачено затвердженої форми довідки про чистий дохід, а останнім надано позивачу довідки про чистий дохід товариства за кожний місяць спірного періоду разом зі звітами касових апаратів, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на наступне.

Враховуючи умови п. 2.2.2. договору, відповідач зобов`язаний був надавати позивачу щомісячно, до 5-го числа місяця, наступного за звітним, до бухгалтерії позивача довідку про чистий дохід та кількість обладнання, отриманий від своєї діяльності за звітний місяць відповідно до предмету цього договору, підписаний керівником та головним бухгалтером, та періодичний місячний звіт, виданий касовим апаратом.

На виконання вказівок викладених у постанові Верховного Суду від 01.06.2023, судом апеляційної інстанції досліджено обставину, що фізична відсутність документа, який не був складений, означає відсутність об`єкта матеріального світу, що унеможливлює прийняття судового акта про його витребування або спонукання до його передачі іншій стороні.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, домовленість про яке міститься в укладеному сторонами договорі. Адже не допускається зволікання відповідачем наведених вище приписів цивільного законодавства.

Так, суд апеляційної інстанції встановлено, що надані позивачу довідки за підписом директора та головного бухгалтера відповідача за попередні періоди містили інформацію із зазначенням розміру чистого доходу, тобто, взаємодія між сторонами договору протягом спірного періоду і попередніх періодів відбувалася у різний спосіб.

ЦК України розрізняє послуги, як такі, що споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності та надаються відповідно до договору, та роботи, внаслідок яких має місце створення певних об`єктів матеріального світу. Крім того, роботи - це дії, результат яких не споживається в процесі їх виконання (на відміну від послуг), а створюють самостійний об`єкт матеріального світу.

В свою чергу, метою надання відповідачем позивачу цих довідок про чистий дохід є здійснення останнім розрахунку вартості наданих послуг стосовно підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів і забезпечення приміщень загального користування. Тому висновки суду апеляційної інстанції про неможливість задоволення цієї позовної вимоги позаяк ці довідки не створені як об`єкт матеріального світу є передчасними.

За змістом частини першої статті 73 і частин першої, третьої статті 74 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою статті 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Дослідивши надані сторонами договору звіти та чеки про чистий дохід за період з травня по грудень 2021 року, судом встановлено, означені довідки підписані головним бухгалтером та директором містять лише інформацію про кількість обладнання, до них долучені періодичні звіти, однак не містять інформації про розмір чистого доходу, а відтак означені довідки не відповідають умовам договору.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що попри не встановлення безпосередньо договором форми довідки про чистий дохід, визначальним у цьому випадку є щомісячне надання відповідачем позивачу відомостей про конкретний розмір чистого доходу, отриманого в конкретному місяці від діяльності в орендованому приміщенні.

Отже, надання відповідачем позивачеві примірників періодичних звітів не може свідчити про виконання останнім обов`язку, встановленого пп. 2.2.2. договору № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015.

Поряд з тим, відповідач належними та допустимими доказами заявлених до нього вимог не спростував, доказів, які підтверджують виконання ним договірних зобов`язань суду не надав.

З огляду на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано та правомірно задоволено позивні вимоги в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» виконання зобов`язання, встановлені п. 2.2.2. п. 2.2. договору № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015, а саме надати Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за травень 2021 року, червень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року, серпень 2021 року, вересень 2021 року жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року.

З огляду наведеного, позивач на підставі пункту 4.3. договору № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015 просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 100,00 грн без врахування ПДВ за кожний день прострочення, яка за розрахунком позивача за період з травня по грудень 2021 складає 169 600,00 грн, а саме:

- за травень 2021 року:

№ 897/1150 від 01.07.2021 на суму 2 500,00 грн за період з 06.06.2021 по 30.06.2021;

№ 897/1310 від 01.08.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.07.2021 по 31.07.2021;

№ 897/1483 від 01.09.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.08.2021 по 31.08.2021;

№ 897/1646 від 01.10.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.09.2021 по 30.09.2021;

№ 897/1810 від 01.11.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1984 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

- за червень 2021 року:

№ 897/1311 від 01.08.2021 на суму 2 600,00 грн за період з 06.07.2021 по 31.07.2021;

№ 897/1484 від 01.09.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.08.2021 по 31.08.2021;

№ 897/1647 від 01.10.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.09.2021 по 30.09.2021;

№ 897/1811 від 01.11.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1985 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

№ 897/3 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

- за липень 2021 року:

№ 897/1485 від 01.09.2021 на суму 2 600,00 грн за період з 06.08.2021 по 31.08.2021;

№ 897/1648 від 01.10.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.09.2021 по 30.09.2021;

№ 897/1812 від 01.11.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1986 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

№ 897/1 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/104 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022;

- за серпень 2021 року:

№ 897/1649 від 01.10.2021 на суму 2 500,00 грн за період з 06.09.2021 по 30.09.2021;

№ 897/1813 від 01.11.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1987 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

№ 897/2 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/105 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022;

- за вересень 2021 року:

№ 897/1814 від 01.11.2021 на суму 2 600,00 грн за період з 06.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1988 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

№ 897/4 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/106 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2021;

№ 897/639 від 01.08.2022 на суму 18 100,00 грн за період з 01.02.2022 по 31.07.2022;

- за жовтень 2021 року:

№ 897/1989 від 01.12.2021 на суму 2 500,00 грн за період з 06.11.20221 по 30.11.2021;

№ 897/5 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/107 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022;

№ 897/640 від 01.08.2022 на суму 18 100,00 грн за період з 01.02.2022 по 31.07.2022;

- за листопад 2021 року:

№ 897/6 від 01.01.2022 на суму 2 600,00 грн за період з 06.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/108 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022;

№ 897/641 від 01.08.2022 на суму 18 100,00 грн за період з 01.02.2022 по 31.07.2022;

- за грудень 2021 року:

№ 897/109 від 01.02.2022 на суму 2 600,00 грн за період з 06.01.2022 по 31.01.2022;

№ 897/642 від 01.08.2022 на суму 18 100,00 грн за період з 01.02.2022 по 31.07.2022.

Заперечуючи проти вказаного вище, відповідач зазначив, що позивачем нараховано штраф з порушенням ч. 6 ст. 232 ГПК України, адже нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписами ч. 1 ст. 230, ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Отже, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

За положеннями ГК України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Отже тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем негрошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем зобов`язання з надання довідок про чистий дохід за договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а нарахування господарської санкції у вигляді штрафу здійснюється за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку з виконання зобов`язання, передбаченого п. 2.2.2. договору, судом здійснено перерахунок штрафу за ненадання довідок про чистий дохід:

- за травень 2021 року:

№ 897/1150 від 01.07.2021 на суму 2 500,00 грн за період з 06.06.2021 по 30.06.2021;

№ 897/1310 від 01.08.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.07.2021 по 31.07.2021;

№ 897/1483 від 01.09.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.08.2021 по 31.08.2021;

№ 897/1646 від 01.10.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.09.2021 по 30.09.2021;

№ 897/1810 від 01.11.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1984 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

- за червень 2021 року:

№ 897/1311 від 01.08.2021 на суму 2 600,00 грн за період з 06.07.2021 по 31.07.2021;

№ 897/1484 від 01.09.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.08.2021 по 31.08.2021;

№ 897/1647 від 01.10.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.09.2021 по 30.09.2021;

№ 897/1811 від 01.11.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1985 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

№ 897/3 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

- за липень 2021 року:

№ 897/1485 від 01.09.2021 на суму 2 600,00 грн за період з 06.08.2021 по 31.08.2021;

№ 897/1648 від 01.10.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.09.2021 по 30.09.2021;

№ 897/1812 від 01.11.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1986 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

№ 897/1 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/104 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022;

- за серпень 2021 року:

№ 897/1649 від 01.10.2021 на суму 2 500,00 грн за період з 06.09.2021 по 30.09.2021;

№ 897/1813 від 01.11.2021 на суму 3 100,00 грн за період з 01.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1987 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

№ 897/2 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/105 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022;

- за вересень 2021 року:

№ 897/1814 від 01.11.2021 на суму 2 600,00 грн за період з 06.10.2021 по 31.10.2021;

№ 897/1988 від 01.12.2021 на суму 3 000,00 грн за період з 01.11.2021 по 30.11.2021;

№ 897/4 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/106 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2021;

№ 897/639 від 01.08.2022 на суму 6 500,00 грн за період з 01.02.2022 по 06.04.2022;

- за жовтень 2021 року:

№ 897/1989 від 01.12.2021 на суму 2 500,00 грн за період з 06.11.20221 по 30.11.2021;

№ 897/5 від 01.01.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/107 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022;

№ 897/640 від 01.08.2022 на суму 9 500,00 грн за період з 01.02.2022 по 06.05.2022;

- за листопад 2021 року:

№ 897/6 від 01.01.2022 на суму 2 600,00 грн за період з 06.12.2021 по 31.12.2021;

№ 897/108 від 01.02.2022 на суму 3 100,00 грн за період з 01.01.2022 по 31.01.2022;

№ 897/641 від 01.08.2022 на суму 12 600,00 грн за період з 01.02.2022 по 06.06.2022;

- за грудень 2021 року:

№ 897/109 від 01.02.2022 на суму 2 600,00 грн за період з 06.01.2022 по 31.01.2022;

№ 897/642 від 01.08.2022 на суму 15 600,00 грн за період з 01.02.2022 по 06.07.2022.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій за порушення вимог п 2.2.2. договору №02.5-14/1-9 від 03.03.2015, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 141 400, 00 грн.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" про стягнення 169 600,00 гривень та зобов`язання вчинити дії.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 у справі № 911/813/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі № 911/813/22 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд ухвали у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "БФ Груп".

Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 11.09.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв