ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"05" вересня 2023 р. Справа№ 910/15737/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Левченко О.В.,

від відповідача 3.: Приходько Т.П.,

від відповідача 4.: Меньшикова О.Я.,

від відповідача 5.: Пріцак І.Є.

від відповідача 11.: Тарасенков В.В.,

від відповідачів 1-2, 6-10, 12-18: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 (про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів)

у справі №910/15737/20 (суддя Ващенко Т.М.) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів

за позовом ОСОБА_1

до 1. Міністерства фінансів України

2. Державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб»

3. Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк»

4. Кабінету Міністрів України

5. Національного банку України

6. Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

7. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» Шевченка Андрія Миколайовича

8. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» Славкіної Марини Анатоліївни

9. Товариства з обмеженою відповідальністю «Солід Дніпро»

10. Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

11. Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

12. Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни

13. Державного реєстратора Комунального підприємства «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради» Лукашової Ірини Семенівни

14. Держаного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Іванюхи Олега Володимировича

15. Держаного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Панкової Олександри Євгеніївни

16. Держаного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Павленко Ірини Миколаївни

17. Держаного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Орел Лариси Вікторівни

18. Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України»

про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу акцій в частині, визнання недійсними рішень, договору, свідоцтв, пунктів наказів, пунктів статуту, визнання акту недійсним, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій, визнання дійсним та відновлення дії свідоцтва, визначення розміру статутного капіталу, визначення розміру частки, витребування з володіння та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/15737/20 за позовом ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до 1. Міністерства фінансів України (далі по тексту - відповідач 1), Державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту - відповідач 2), Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі по тексту - відповідач 3), Кабінету Міністрів України (далі по тексту - відповідач 4), Національного банку України (далі по тексту - відповідач 5), Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі по тексту - відповідач 6), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» Шевченка Андрія Миколайовича (далі по тексту - відповідач 7), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі по тексту - відповідач 8), Товариства з обмеженою відповідальністю «Солід Дніпро» (далі по тексту - відповідач 9), Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі по тексту - відповідач 10), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - відповідач 11), Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни (далі по тексту - відповідач 12), Державного реєстратора Комунального підприємства «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради» Лукашової Ірини Семенівни (далі по тексту - відповідач 13), Держаного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Іванюхи Олега Володимировича (далі по тексту - відповідач 14), Держаного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Панкової Олександри Євгеніївни (далі по тексту - відповідач 15), Держаного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Павленко Ірини Миколаївни (далі по тексту - відповідач 16), Держаного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Орел Лариси Вікторівни (далі по тексту - відповідач 17), Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (далі по тексту - відповідач 18) про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу акцій в частині, визнання недійсними рішень, договору, свідоцтв, пунктів наказів, пунктів статуту, визнання акту недійсним, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій, визнання дійсним та відновлення дії свідоцтва, визначення розміру статутного капіталу, визначення розміру частки, витребування з володіння та зобов`язання вчинити дії.

04.07.2023 позивачем подано до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення доказів в порядку ст.ст 110, 111 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України), за якою позивач просив суд першої інстанції здійснити забезпечення доказів шляхом їх витребування у Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України та зобов`язання надати належним чином завірену копію виписки про стан рахунку в цінних паперах, які перебували у власності Держави України станом на 21.12.2016, що буде містити інформацію щодо акцій, емітованих ПАТ КБ «Приватбанк» (із зазначенням типу, форми випуску, номінальної вартості, кількості тощо) та інші документи, які додаються до такої виписки.

Заява мотивована необхідністю витребування вказаних доказів з метою з`ясування та встановлення всіх обставин справи щодо порушення прав та інтересів позивача, як акціонера Банку, які відбулись внаслідок протиправного примусового позбавлення позивача права власності на акції Банку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовлено.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач підставою для забезпечення доказів вказує з`ясування та встановлення усіх обставин справи щодо порушення його прав та інтересів як акціонера Банку, що не відповідає меті та завданню процесуального інституту забезпечення доказів (ст. 110 ГПК України). Мотивація поданої позивачем заяви відповідає підставам для витребування доказів у порядку ст. 81 ГПК України та не може бути покладена в основу судового рішення про забезпечення доказів відповідно до ст. 110 цього Кодексу, а тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання позивача про забезпечення доказів.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення доказів. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі №910/15737/20 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення ч. 2 ст. 112 ГПК України щодо строку розгляду заяви про забезпечення доказів, оскільки така заява розглядається у судовому засіданні протягом п`яти днів з дня її надходження до суду, тоді як заява про забезпечення доказів надійшла до Господарського суду міста Києва 04.07.2023, а розглянута 10.07.2023, тобто з порушенням п`ятиденного строку.

На переконання апелянта, надана ним заява про забезпечення доказів шляхом витребування відповідає вимогам ст. 110 ГПК України, такий спосіб зумовлений відсутністю доказів у позивача та неможливістю їх отримання у інший спосіб, оскільки зазначені документи містять банківську таємницю, а доступ до них обмежений.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15737/20. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20.

Матеріали справи №910/15737/20 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 31.07.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.08.2023 о 12 год. 15 хв.

23.08.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача 11 надійшов відзив на апеляційну скаргу, за яким останній просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів залишити без змін.

Відповідач 11 у запереченнях на апеляційну скаргу посилається на те, що позивач в порушення положень п. 5 ч. 1 ст. 111 ГПК України не обґрунтував необхідності забезпечення доказів, підстав припускати, що документи, які позивач просить суд витребувати можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим або утрудненим.

Щодо порушення судом першої інстанції строку розгляду заяви про забезпечення доказів, то як зазначає відповідач 11, таке порушення не призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відповідачі 1-10, 12-18 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, відповідні відзиви суду апеляційної інстанції не надали, що згідно із ч. 3 ст. 263 ГПК України не є перешкодою для апеляційного перегляду судового рішення, яким в силу ст. 232 ГПК України є ухвала.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 відкладено розгляд справи №910/15737/20 на 05.09.2023 на 11 год. 30 хв. у зв`язку із заявленими представниками позивача клопотаннями про відкладення розгляду справи через термінове відрядження представників.

05.09.2023 від представника позивача Нижника О.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника у розгляді справи №757/64933/17-ц Печерським районним судом міста Києва за позовом ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації, захисту честі, гідності та ділової репутації.

Представник позивача Левченко О.В. у судовому засіданні 05.09.2023 підтримав клопотання представника позивача Нижника О.М. про відкладення розгляду справи.

Представники відповідачів 3, 4, 5, 11 заперечили проти задоволення клопотання представника позивача Нижника О.М. про відкладення розгляду справи, просили суд апеляційної інстанції відмовити у його задоволенні.

Суд апеляційної інстанції врахував обізнаність представників позивача про час та місце розгляду справи №910/15737/20 у суді апеляційної інстанції, явку уповноваженого представника позивача Левченко О.В., відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача Нижника О.М. про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу представників учасників справи на те, що відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним на власний розсуд, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними. Водночас відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України). Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 08.11.2022 у справі №922/1966/18, від 15.06.2022 у cправі №911/1888/18, від 09.12.2021 у справі №925/1694/17, від 18.08.2021 у справі № 5011-50/9028-2012.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує строк розгляду даної апеляційної скарги, який відповідно до ст. 273 ГПК України становить тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідачі 1-2, 6-10, 12-18 своїх представників у судове засідання, призначене на 05.09.2023, не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідачів 1-2, 6-10, 12-18 про розгляд справи №910/15737/20, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, при цьому суд наголошує, що явка обов`язковою не визнавалась.

Згідно із ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів у справі №910/15737/20 здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні 05.09.2023 представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення доказів. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі №910/15737/20 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

У судовому засіданні 05.09.2023 представник відповідача 3 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20 залишити без змін.

У судовому засіданні 05.09.2023 представник відповідача 4 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20 залишити без змін.

У судовому засіданні 05.09.2023 представник відповідача 5 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20 залишити без змін.

У судовому засіданні 05.09.2023 представник відповідача 11 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20 залишити без змін. Крім того, представник відповідача 11 зазначив, що дії позивача щодо подання даної апеляційної скарги є зловживанням процесуальними правами, спрямованим на затягування розгляду даної справи, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2023 зупинено провадження у справі №910/15737/20 до перегляду в апеляційному порядку ухвал Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 та від 13.07.2023 у справі №910/15737/20 та повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва, що суперечить завданню господарського судочинства.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів 3, 4, 5, 11, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідачів про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу акцій в частині, визнання недійсними рішень, договору, свідоцтв, пунктів наказів, пунктів статуту, визнання акту недійсним, визнання протиправними та скасування реєстраційних дій, визнання дійсним та відновлення дії свідоцтва, визначення розміру статутного капіталу, визначення розміру частки, витребування з володіння та зобов`язання вчинити дії.

04.07.2023 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення доказів шляхом їх витребування у Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України та зобов`язання надати належним чином завірену копію виписки про стан рахунку в цінних паперах, які перебували у власності Держави України станом на 21.12.2016, що буде містити інформацію щодо акцій, емітованих ПАТ КБ «Приватбанк» (із зазначенням типу, форми випуску, номінальної вартості, кількості тощо) та інші документи, які додаються до такої виписки.

Як зазначає позивач у заяві про забезпечення доказів, 20.12.2016 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2887 «Про погодження умов придбання акцій додаткової емісії неплатоспроможного банку ПАТ КБ «Приватбанк», яким погоджено умови договорів про придбання акцій додаткової емісії від імені пов`язаних осіб неплатоспроможного банку та визначено повноважних осіб для забезпечення укладання оспорюваного договору.

20.12.2016 між ПАТ КБ «Приватбанк» (емітент), від імені якого діє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (фонд) в особі уповноваженої особи фонду на тимчасову адміністрацію у банку Славкіної Марини Анатоліївни, яка діє на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 20.12.2016 №2887, та ОСОБА_1 (набувач), від імені якого діє Шевченко Андрій Миколайович, уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію банку, якій делеговано повноваження на підписання цього договору відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 20.12.2016 №2887, керуючись ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», укладено відповідні договір про придбання акцій та акт приймання-передавання за таким договором.

20.12.2016 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2893 «Про погодження умов продажу неплатоспроможного банку AT «КБ «Приватбанк», яким було погоджено умови продажу неплатоспроможного AT «КБ «Приватбанк» та уповноважено уповноважену особу Фонду Шевченка А.М. на підписання та укладення договору купівлі- продажу цінних паперів, внаслідок чого було укладено Договір про придбання акцій від 20.12.2016.

Після чого, Уповноважена особа Фонду Шевченко А.М. від імені всіх власників акцій AT КБ «Приватбанк» (у тому числі від імені ОСОБА_1 ) уклала з Державою Україна договір купівлі-продажу акцій банку №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, за яким Держава Україна, в особі Міністерства фінансів України придбала 100% акцій AT КБ «ПРИВАТБАНК».

Вважаючи порушеними свої права, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із даним позовом, серед інших, до AT КБ «Приватбанк», Міністерства фінансів України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Однією з позовних вимог ОСОБА_1 є, зокрема, вимога щодо визнання недійсним Договору №БВ-744/16/13010-05/131 купівлі-продажу акцій банку від 21.12.2016 в частині, що стосуються прав та інтересів останнього, а також повернення акцій ОСОБА_1 в AT КБ «ПРИВАТБАНК» у власність.

При цьому, підставою поданої позовної заяви у справі №910/15737/20 слугувало те, що укладення Договору №БВ-744/16/13010-05/131 купівлі-продажу акцій банку від 21.12.2016 здійснено поза волею та без згоди позивача, в примусовому порядку та з порушенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», внаслідок чого акції ОСОБА_1 в AT КБ «Приватбанк», на думку позивача, протиправно вибули з його власності.

Отже, укладенню Договору №БВ-744/16/13010-05/131 купівлі-продажу акцій банку від 21.12.2016 передувало укладення договорів про придбання акцій від 20.12.2016, за якими в тому числі були списані кошти з рахунків позивача та здійснено їх обмін на акції додаткової емісії ПАТ КБ «Приватбанк».

Виходячи з положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній станом на 20.12.2016), договори про придбання акцій укладалися між AT КБ «ПРИВАТБАНК», від імені якого діяв ФГВФО в особі Уповноваженої особи ФГВФО, та відповідною особою (в тому числі ОСОБА_1 ), від імені яких діяла Уповноважена особа ФГВФО.

Зокрема, позивачу відомо про укладення договору про придбання акцій №87/2016 від 20.12.2016, між ПАТ КБ «Приватбанк», від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ КБ «Приватбанк» Славкіної Марини Анатоліївни, яка діяла на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.12.2016 року №2887, та ОСОБА_1 , від імені якого діяв Шевченко Андрій Миколайович, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ КБ «Приватбанк», якій делеговано повноваження на підписання цього Договору відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.12.2016 року №2887; а також акта приймання-передавання за Договором про придбання акцій №87/2016 від 20.12.2016.

Позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/15737/20 було витребувано докази в порядку ст. 81 ГПК України, які безпосередньо стосуються предмета доказування у даній справі, і сам процес переходу права власності на акції ПАТ КБ «Приватбанк» є важливим для розгляду даної справи.

На думку позивача, з метою з`ясування та встановлення усіх обставин справи щодо порушення його прав та інтересів як акціонера Банку, які відбулися внаслідок протиправного примусового позбавлення його права власності на акції Банку, є необхідність витребувати у Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України виписку про стан рахунку в цінних паперах, які перебували у власності Держави України станом на 21.12.2016 року, що буде містити інформацію щодо акцій, емітованих ПАТ КБ «Приватбанк» (із зазначенням типу, форми випуску, номінальної вартості, кількості тощо) та інші документи, які додаються до такої виписки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 розгляд заяви позивача про забезпечення доказів призначено на 10.07.2023 на 11 год. 00 хв.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 112 ГПК України заява про забезпечення доказів розглядається у судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 09.07.2023 це останній день розгляду заяви про забезпечення доказів судом першої інстанції, тоді як 09.07.2023 був вихідним днем (неділя).

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 4 статті 116 ГПК України унормовано, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, суд першої інстанції розглянув заяву позивача про забезпечення доказів у судовому засіданні з дотриманням п`ятиденного строку, що спростовує доводи апелянта про допущене порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Положеннями статті 110 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Частиною 1 статті 111 ГПК України встановлено вимоги до заяви про забезпечення доказів, а саме: у заяві про забезпечення доказів зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Отже, для забезпечення доказів шляхом їх витребування заявник має обґрунтувати суду необхідність забезпечення таких доказів із зазначенням підстав припускати, що такий засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

В порушення вищенаведених норм заявник не навів суду першої інстанції наявності підстав припускати, що такий засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів (Аналогічні правові висновки щодо забезпечення доказів викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 11.03.2019 у справі № 9901/608/19).

У заяві про забезпечення доказів позивач зазначив, що необхідність витребування вказаних доказів полягає у з`ясуванні та встановленні всіх обставин справи щодо порушення прав та інтересів позивача, як акціонера Банку, які відбулись внаслідок протиправного примусового позбавлення позивача права власності на акції Банку. Такий спосіб забезпечення доказів зумовлений відсутністю доказів у позивача та неможливістю їх отримання у інший спосіб, оскільки зазначені документи містять банківську таємницю, а доступ до них обмежений.

Як вірно констатував суд першої інстанції, мотивація поданої позивачем заяви відповідає підставам для витребування доказів у порядку ст. 81 ГПК України та не може бути покладена в основу судового рішення про забезпечення доказів відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За таких обставин, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів.

Доводи представника відповідача 11 про те, що дії позивача щодо подання даної апеляційної скарги є зловживанням процесуальними правами не відповідають приписам ГПК України, якими закріплено право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки на апеляційне оскарження ухвал, які підлягають оскарженню відповідно положень ст. 255 ГПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При ухвалені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми процесуального права, які підлягають застосуванню при розгляді питання про забезпечення доказів.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/15737/20 прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно із ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта (позивача).

Статтею 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів (п. 2 ч. 1 вказаної норми).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів у справі №910/15737/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів у справі №910/15737/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

4. Матеріали справи №910/15737/20 повернути до Господарського суду міста Києва для подальшого провадження.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 06.09.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков