ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про розстрочення виконання судового наказу

04.09.2023м. Дніпро№ 904/5030/22

Суддя Ярошенко В.І., при секретарі судового засідання Бублич А.В., розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни, м. Кривий Ріг про розстрочення виконання судового рішення у справі:

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до: Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про розстрочення виконання рішення

Представники:

від позивача: Корольова Д.В. самопредставництво;

від відповідача (заявника): не з`явився.

ВСТАНОВИЛА:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни в якому просить суд стягнути заборгованість у розмірі 65 421, 39 грн.

Ухвалою суду від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/5030/22. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.02.2023 від Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни надійшов відзив на позовну заяву.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях 21.03.2023 подало відповідь на відзив.

30.03.2023 від Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни надійшли заперечення на відповідь.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Салій Вікторії Ярославівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6; ідентифікаційний код 42767945) неустойку у розмірі 49 247, 50 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 867, 63 грн.

Від Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду 20.04.2023 у справі № 904/5030/22 на 1 рік, яку Ухвалою суду від 07.08.2023 призначено до розгляду на 04.09.2023.

В судове засідання 04.09.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача (заявника) не з`явився.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із нормами ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

За приписами ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що на даний час у ФОП Салій В.Я. не має будь-яких доходів від підприємницької діяльності.

Також заявниця надає докази того, що її чоловік загинув захищаючи незалежність та територіальну цілісність України, на даний час на її утримані перебувають батьки, які являються пенсіонерами, а батько є інвалідом першої групи. Тому негайне виконання рішення призведе до того, що із заявниці буде стягнута надмірно велика сума грошових коштів, у зв`язку з чим ще більше погіршиться матеріальний стан. Вказане буде суперечити принципам добросовісності, розумності та справедливості.

Крім того, Салій В.Я. просить врахувати, що орендні платежі нею не прострочувалися.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Так, даний спір виник з вини відповідачки, однак остання фактично визнала борг, але у зв`язку із складним економічним станом не має можливості погасити його одним платежем після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов`язковою умовою надання розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення, які відповідач повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, проте суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини на власний розсуд і визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих обставин та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як свідчить судова практика до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочення його виконання, належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Суд звертає увагу на те, що надання розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, пункт 74). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 року у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 17.09.2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00). Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Боржником (відповідачем) надані достатні докази, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені в заяві обставини роблять неможливим своєчасне виконання рішення у даній справі. За таких обставин, розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та погашення заборгованості перед стягувачем.

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 920/199/16.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 "Чижів проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

Необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не лише доводів боржника, а й заперечень кредитора.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2018 у справі № 904/9951/16.

Оцінивши доводи боржника, враховуючи його фінансовий стан, суд дійшов висновку, що надання розстрочення виконання рішення на дванадцять місяців не порушить принцип збалансованості інтересів сторін.

Розстрочення виконання рішення суду на дванадцять місяців, в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Надання розстрочки виконання рішення у справі, на думку суду, сприятиме належному виконанню заявником своїх наявних зобов`язань, можливості запланувати та здійснити відповідні витрати, а отже належним чином виконати рішення суду у справі та, як наслідок, буде сприяти захисту інтересів обох сторін.

Прийнявши до уваги обставини, які ускладнюють одночасне виконання судового рішення - фінансовий стан та життєві обставини боржника, суд дійшов висновку, що у даній справі розстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора.

Тобто, принцип "справедливої рівноваги" та "справедливого балансу" у розумінні статті 6 Конвенції при частковому задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду не буде порушено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 06.09.2019 у справі № 905/1885/18.

Враховуючи вищевикладене, наявність наміру відповідачки здійснити добровільне погашення суми заборгованості, суд вважає за можливе задовольнити заяву ФОП Салій В.Я. про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 у справі № 904/5030/22, за наступним графіком:

- до 10.09.2023 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.10.2023 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.11.2023 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.12.2023 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.01.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.02.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.03.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.04.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.05.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.06.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.07.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.08.2024 у сумі 4 259, 64 грн.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни про розстрочення виконання рішення суду - задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 у справі № 904/5030/20 протягом дванадцяти місяців до 10.08.2024 за наступним графіком:

- до 10.09.2023 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.10.2023 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.11.2023 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.12.2023 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.01.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.02.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.03.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.04.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.05.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.06.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.07.2024 у сумі 4 259, 59 грн;

- до 10.08.2024 у сумі 4 259, 64 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення 04.09.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 05.09.2023.

Суддя В.І. Ярошенко