ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Справа № 903/989/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В.

суддя Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" на ухвалу господарського суду Волинської області від 17.08.23р. у справі №903/989/22 (суддя Якушева І.О, повний текст ухвали виготовлено 18.08.2023)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"

про стягнення 1169730,04 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер"

про визнання договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 недійсним

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" 1169730,04 грн, з них: 856562,67 грн заборгованості за товар, переданий на підставі договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022, 84923,50 грн курсової різниці, 13072,30 грн - штрафу, 4571,85 грн процентів річних, 75878,85 грн пені, 17065,97 грн збитків, завданих інфляцією, 17545,96 грн - витрат, пов`язаних з оплатою судового збору; у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/989/22 змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" 1 049 361,10 грн з них: 856 562,67 грн заборгованості за товар, переданий на підставі договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022, 84 923,30 грн курсової різниці, 65 363,65 грн. - штрафу, 4 571,85 грн. процентів річних, 37 939,43 грн пені, 17 289,96 грн - витрат, пов`язаних з оплатою судового збору в суді першої інстанції.

У стягненні 65 363 грн. 65 коп. штрафу, 37 939 грн. 43 коп. пені та 17 065 грн. 97 коп. збитків завданих інфляцією - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 відмовити."

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" подало до Господарського суду Волинської області заяву від 28.03.2023 про відстрочення виконання судового рішення, в якій заявник просив відстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/989/22 до 31.12.2023.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.08.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" про відстрочення виконання рішення відмовлено.

В обґрунтування вказаної ухвали суд першої інстанції зазначив, зокрема, що наведені відповідачем у заяві обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається заявник, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. Однак, фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої товариство мало планувати свої видатки на погашення заборгованості, яка виникла перед позивачем.

Зважаючи на інтереси не лише боржника, а й стягувача, беручи до уваги, що відповідач не надав доказів на підтвердження виняткових обставин, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" про відстрочення виконання рішення суду до задоволення не підлягає.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" звернулось з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ТОВ "Сотік Агро" про відстрочення виконання рішення у справі №903/989/22 задовольнити та відстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/989/22 до 31.12.2023.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, зокрема, що основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сотік Агро» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно, ТОВ «Сотік Агро» є підприємством критичної інфраструктури, яке забезпечує продовольчу незалежність Волинської області.

Внаслідок здійснення заходів територіальної оборони та цивільного захисту (зокрема, зведення фортифікаційних споруд) на території України, в тому числі у Ковельському районі Волинської області, майбутній врожай сільськогосподарської продукції, що мав бути вирощений на земельних ділянках, загинув. Ці обставини істотно вплинули на фінансовий стан ТОВ «Сотік Агро» та можливість виконання договірних зобов`язань перед партнерами за укладеними договорами.

Відповідач зазначає, що за наведених обставин, у суду першої інстанції були наявні підстави відстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 р. у справі №903/989/22 до 31.12.2023 р.

Крім того вказує, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.08.2023 р. у справі №903/989/22 незаконно було відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «Сотік Агро» про приєднання доказів (кредитних договорів, довідки про стан банківських рахунків), що підтверджували складний фінансовий стан заявника, відсутність грошових коштів у заявника та відповідно мали суттєве значення для вирішення питання про відстрочення виконання рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, зокрема, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відстрочці виконання рішення є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Позивач не забезпечив явку свого уповноваженого представника в судове засідання, що відбулося 05.09.2023 року, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач також не забезпечив явку свого представника в судове засідання, однак подав клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги з підстав зайнятості представника в іншому судовому засіданні.

Розглядаючи вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи наведене, приписи ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, а також те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання та відкладення розгляду справи.

З огляду на вказане, враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, суд визнав за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Положеннями ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника (постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17).

Оцінюючи доводи товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" щодо неврахування судом першої інстанції наявності підстав для здійснення відстрочення виконання судового рішення, зокрема складної економічна ситуація у країні, спричиненої військовою агресією та введенням воєнного стану на території України, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток внаслідок такої діяльності. Відповідач не надав суду доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що працівники (чи частина працівників), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями. Тобто, відповідач не надав доказів, що саме введення воєнного стану призвело до неможливості виконання рішення у даній справі.

Довідка №360/2.49 від 17.04.2023, видана Дубівською сільською радою, про те, що на земельних ділянках, що знаходяться в оренді ТОВ «Сотік Агро» на території Дубівської сільської ради, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України в 2022 році були розміщені фортифікаційні споруди, наслідком чого стало пошкодження посівів та загибель врожаю, не містить інформації про те, посіви якої площі були пошкоджені та скільки загинуло вирощеного врожаю.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з вказаної довідки не можливо встановити, як вказаний факт вплинув на господарську діяльність товариства (встановити розмір завданих збитків тощо), тому не можна дійти висновку, що обставини зазначені в довідці №№360/2.49 від 17.04.2023 дійсно впливають на виконання відповідачем рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про існування форс-мажорних обставин у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану, що на думку відповідача є підставою для відстрочки виконання рішення, оцінюються судом апеляційної інстанції критично з огляду на наступне.

Згідно із ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Щодо наявності надзвичайних подій/форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) боржник посилається на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, згідно з яким Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 N 671/97-ВР, статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Проте, лист ТПП України від 28.02.2022, на який посилається відповідач, не є сертифікатом у розумінні ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні", а тому не є належним доказом на підтвердження форс-мажорних обставин.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу в Україні автоматично не звільняє сторону від виконання будь-яких зобов`язань та від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають фізично чи юридично виконати зобов`язання відповідача. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що складна економічна ситуація у країні, спричинена військовою агресією, носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін даного спору.

Відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Таким чином, як Товариство з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро", так і Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер", знаходяться на даний момент в рівних умовах здійснюючи свою підприємницьку діяльність під час дії воєнного стану на території України, несуть однакову економічну відповідальність за свої дії, здійснюють комерційні розрахунки щодо наслідків вчинення відповідних дій, а також мають правомірні очікування на своєчасні виконання зобов`язань своїми контрагентами.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції ст. 80 ГПК України, оскільки відмовляючи в приєднанні доказів до матеріалів справи суд першої інстанції за аналогією застосував правила подання доказів при зверненні з позовною заявою, що є недопустимим, оскільки відповідач звертався з заявою про відстрочення виконання рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Зі змісту ст. 80 ГПК України вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень), у даному випадку такою заявою по суті є заява про відстрочення виконання рішення.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що подані відповідачем докази на підтвердження свого складного фінансового становища, зокрема, кредитний договір №257/ЮК-21МСБ від 26.05.2021, кредитний договір №37/437232-КД-1 від 27.05.2022, бухгалтерську довідку ТОВ "Сотік Агро" № 48 від 17.08.2023 не свідчать про неможливість виконання рішення суду у справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається заявник, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим.

Однак, фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої товариство мало планувати свої видатки на погашення заборгованості, яка виникла перед позивачем.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що відповідачем не подано доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності (тощо). При вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача у зв`язку з несвоєчасною сплатою ним платежів.

На підставі вищевикладеного, колегією суддів встановлено, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність виняткових, у розумінні ст. 331 ГПК України, обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду у даній справі, а суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Сотік Агро" про відстрочення виконання рішення у справі №903/989/22.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, а наведені в ній доводи зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Волинської області від 17.08.23р. у справі №903/989/22 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "07" вересня 2023 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.