ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність

"04" вересня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3341/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання: Трофименко С.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1
за участю:

боржник : не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просить суд прийняти заяву, відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Дейнеку Миколу Івановича, здійснити офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, задовольнити заяву, винести постанову, визнати його неплатоспроможним, прийняти пропозицію - запропонований план реструктуризації, зупинити всі штрафні санкції, пеню, комісію, проценти, ввести мораторій, починаючи з дня винесення рішення.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що він має прострочені зобов`язання перед 9 фінансовими установами на загальну суму приблизно 588 163,87 грн.

Ухвалою суду від 31.07.2023 року заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху; ухвалено заявнику - ОСОБА_1 у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали усунути недоліки заяви та надати суду докази авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання його повноважень, а саме у розмірі 30060,00 грн; проєкт плану реструктуризації боргів відповідно до вимог ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства; роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

09.09.2023 через кабінет системи "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого доданий оновлений проект плану реструктуризації боргів та докази авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання його повноважень, а саме у розмірі 30060,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.08.2023 прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду; підготовче засідання по справі призначено на 04.09.2023; визнано особисту явку ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою; запропоновано боржнику до дати підготовчого засідання надати суду - всі докази, які підтверджують наявність вказаної кредиторської заборгованості, у тому числі первинні документи (кредитні договори), вимоги про погашення боргу тощо; додаткові докази, які свідчать про його неплатоспроможність (за наявності).

Боржник в судове засідання не з`явився, проте 03.09.2023 року через "Електронний суд" надійшли клопотання останнього, в якому він просить суд, через введений в Україні воєнний стан, вирішити питання у справі про неплатоспроможність за його відсутності та відкрити провадження у справі.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, проаналізувавши матеріали справи, у тому числі, долучені до заяви документи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Преамбула Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; снують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Згідно з ч. 3 ст. ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства до складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх підстав, передбачених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 926/2987-б/20.

Тобто для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх трьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20.

Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. Господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (стаття 215 Господарського кодексу України, стаття 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (стаття 219 Кримінального кодексу України). Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що склад і розмір грошових зобов`язань, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічний порядок проведення та мета підготовчого засідання визначені положеннями ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, яка регулює питання відкриття провадження у справі про банкрутство юридичних осіб.

Зокрема, частиною 1 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за результатами проведення підготовчого засідання, дослідивши матеріали відповідної заяви фізичної особи, суд повинен, серед іншого, визначитися з питання наявності грошових вимог до боржника та розміру таких вимог за станом на час подання заяви до суду, несплати боржником на користь кредиторів належних ним коштів.

Поряд із цим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зобов`язаний дослідити не тільки надану заявником інформацію про кредитні договори, за якими у заявника, як стверджується за його заявою, наявні грошові зобов`язання (зокрема, прострочені) за кредитами (позиками) тощо, але й дослідити та встановити безпосередні докази укладання таких договорів, наявності та розміру заборгованості за такими договорами.

Необхідність аналізу таких договорів пов`язана з визначеною Кодексом України з процедур банкрутства метою проведення підготовчого засідання.

В обґрунтування наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник посилається на те, що у нього наявні невиконані прострочені грошові зобов`язання у сумі 588 163,87 грн. перед: АТ "ПУМБ", АТ "Ідея Банк"; АТ КБ "ПриватБанк"; АТ "Таскомбанк"; АТ "Сенс Банк"; АТ "Райффайзен Банк"; АТ "Акцент-Банк"; ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс Груп"; АТ "Універсал Банк" .

На підтвердження вказаної інформації заявник долучив виписку з Українського бюро кредитних історій, конкретизований список кредиторів, виписки по картах (рахунках), довідки про заборгованість, договори.

Проте, проаналізувавши подані заявником документи, суд приходить до висновку, що надані докази мають неточну та неповну інформацію.

Так, у конкретизованому списку кредиторів вказано, що боржник має заборгованість перед АТ "Райффайзен Банк" за договором № від 04.07.2021 у розмірі 76 250 грн. та за договором № : від 18.06.2021 року у розмірі: 86 613 грн. Проте заявником не додано вищезазначених договорів на підтвердження вказаної заборгованості перед банком, в довідках АТ "Райффайзен Банк" про рух коштів зазначені інші суми заборгованості, відтак суд не має можливості перевірити періоди прострочення платежів за кредитом, законність та обґрунтованість заявленої заборгованості.

Також, у конкретизованому списку кредиторів вказано, що ОСОБА_1 має прострочену заборгованість перед АТ "ПУМБ" за кредитним договором № 801 від 12.02.2022 року у розмірі 33546,09 грн та за кредитним договором № 501 від 10.08.2021 року у сумі 28510,02 грн., за договором № 801 від 09.08.2021 року у розмірі 12319,67 грн. На підтвердження даної заборгованості боржник надає лише історію оплат за кредитним договором № 501 від 10.08.2021 та історію оплат за кредитним договором № 801 від 12.02.2022. Проте, із поданих документів суд немає можливості встановити період прострочення платежів за кредитом (для встановлення 2-х місячного строку припинення погашення планових платежів), перевірити законність та обґрунтованість заявленої заборгованості (не надано копії Договорів №801 від 12.02.2022 року, № 501 від 10.08.2021, № 801 від 09.08.2021).

Крім того, в конкретизованому списку кредиторів боржник зазначає, що має заборгованість перед АТ "Сенс Банк" за кредитним договором №65463975 від 13.10.2022 року у розмірі 5 891.11 грн. Також у вищевказаному списку зазначено, що ним укладено договори № 57458620 від 17.09.2021 та № 54536040 від 02.04.2021 року, за якими поточна заборгованість становить 0,00 грн. На підтвердження заборгованості перед банком, заявником додано довідка АТ "Сенс Банк" про стан заборгованості за кредитом від 17.07.2023, відповідно до якої загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 500724217 від 13.10.2022 становить 6040,35 грн. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що кредитного договору за № 500724217 взагалі не зазначено в конкретизованому списку. Також надано виписки АТ "Сенс Банк" по рахункам за період 01.07.2023 - 17.07.2023 за кредитними договорами №631616069 та № №631804447, проте зазначені договори також не зазначені в конкретизованому списку. Отже, додані до заяви документи не підтверджують обґрунтованість заявленої заборгованості перед АТ "Сенс Банк", номери договорів в конкретизованому списку не співпадають із номерами договорів, які вказані в довідках та виписках АТ "Сенс Банк". Будь-яких інших первинних доказів, які підтверджують заборгованість за кредитним договором №65463975 від 13.10.2022 року, боржником не надано.

В конкретизованому списку боржник вказує, що він має також прострочені зобов`язання перед АТ "Ідея банк" за кредитним договором № 22554248 від 07.12.2021 року у розмірі 131202,98 грн.; за кредитним договором № 22240232 від 02.09.2021 у загальному розмірі 26 786.15 грн.; за кредитним договором № 222404674 від 22.10.2021 у розмірі 82 915,07 грн; за кредитним договором № 21998637 від 18.06.2021 у розмірі 20316,96 грн. Разом із тим на підтвердження вищезазначеної заборгованості заявником не надано копій вищезазначених договорів, а додано до заяви договори з АТ "Ідея Банк" з іншими номерами № Е09.00505.009111855 від 07.12.2021; Генеральний кредитний договір № ГКД-866118.1 від 08.02.2021 року; угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-505- 0 від 22.10.2021; угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-505- 0 від 18.06.2021. Проте копії договорів, які додані до заяви не вказані в конкретизованому списку кредиторів, не вказано також в конкретизованому списку договору № G01-10701.008611238 від 02.09.2021 року, розрахунок боргу якого доданий боржником до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Отже, надані боржником докази на підтвердження простроченої заборгованості перед АТ "Ідея Банк" мають неточну та суперечливу інформацію.

Також боржник зазначає, що він має заборгованість перед АТ "Акцент -Банк" за договором № 15105155 від 26.08.2020 року у розмірі 963,70 грн. На підтвердження даної заборгованості боржник надає паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" та виписку по картці станом на 17.07.2023 про наявність заборгованості у розмірі 1 042,71 грн. Проте, із поданих документів суд немає можливості встановити період прострочення платежів за кредитом (для встановлення 2-х місячного строку припинення погашення планових платежів), перевірити законність та обґрунтованість заявленої заборгованості (не надано копії Договору № 15105155 від 26.08.2020 та у виписці не зазначено саме за яким договором у боржника наявна заборгованість у розмірі 1 042,71 грн.).

Крім того, в конкретизованому списку кредиторів зазначено, що боржник має заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС ГРУП" за кредитним договором № 014-RO-82-96540372 від 11.07.2021 року у розмірі 29212,00 грн, № 014-RO-82-100018896 від 11.07.2021 у розмірі 9080,65 грн. та № 010/1647/82/819975 від 13.02.2020 у розмірі 13 772.85 грн. На підтвердження вказаної заборгованості боржником додано до заяви договір про відступлення права вимоги №114/2-57 -F від 20.12.2022 року, укладений між АТ "Райффазен Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС ГРУП", довідки АТ "Райффазен Банк" від 19.06.2023 про відступлення заборгованості за кредитними договорами № 014-RO-82-96540372, № 014-RO-82-100018896, № 010/1647/82/819975 ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС ГРУП", повідомлення ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС ГРУП" про відступлення права вимоги за договором №010/1647/82/819975 від 13.02.2020 та особисті розписки боржника від 28.06.2023 року. Проте зазначені докази не підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо, не визначають структуру заборгованості боржника перед кредитором ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС ГРУП", будь-яких інших доказів, у тому числі кредитних договорів № 014-RO-82-96540372, № 014-RO-82-100018896, № 010/1647/82/819975, які підтверджують розмір заборгованості та його структуру, заявником не надано.

Також, в конкретизованому списку кредиторів боржник зазначає, що він має заборгованість перед АТ "Таскомбанк" за договором № 002/12093117-CK SB(12094086) від 13.10.2021 у розмірі 2465,94 грн. та договором № 002/11163196-SP(11166655) від 10.08.2021 у розмірі 28317, 58 грн. На підтвердження вказаної заборгованості боржником додано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 13.10.2021 року, заяву №555701 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, довідку про залишок коштів, відповідно до якої заборгованість боржника станом на 17.07.2023 становить 2254,72 грн. Проте, боржником не надано будь-яких доказів, які підтверджують заборгованість за договором № 002/11163196-SP(11166655) від 10.08.2021 у розмірі 28317, 58 грн. Отже, суд позбавлений можливості встановити період прострочення платежів за кредитним договором № 002/11163196-SP(11166655) від 10.08.2021 (для встановлення 2-х місячного строку припинення погашення планових платежів), перевірити законність та обґрунтованість заявленої заборгованості.

В поданій заяві боржник зазначає про те, що ним не надано належних доказів в частині всіх копій договорів, квитанцій, банківських виписок тощо, що підтверджують суми грошових вимог кредиторів, (заборгованості за основним зобов`язанням та неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором, через їх відсутність або втрату.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення заявника до банківських установ з вимогою надати зазначені вище договори для долучення до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Щодо роздруківки з сайту Українського бюро кредитних історій, яка надана заявником на підтвердження наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, суд зазначає наступне.

При ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Проте, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №917/1604/21, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні правові наслідки процесуального та майнового характеру, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному (достатньому) обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

З матеріалів справи вбачається, що конкретизований список кредиторів був фактично сформований на даних з сайту Українського бюро кредитних історій, як вже було встановлено судом раніше, він містить суперечливу інформацію, оскільки номери кредитних договорів та розмір заборгованості не співпадають із документами та договорами, які додані в обґрунтування поданої заяви про неплатоспроможність боржника.

Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі. Подібні висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №909/937/21.

Тобто, згідно сталої судової практики лише сам звіт ТОВ «Українське бюро кредитних історій» не вважається належним та достатнім доказом підтвердження розміру заборгованості боржника, підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання.

З огляду на викладене, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статей 76, 77 ГПК України, що узгоджується з вимогами пунктів 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози відповідно до вищезазначених положень частини другої статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Слід зауважити на тому, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Суд враховує, що у справах про банкрутство (у тому числі неплатоспроможність фізичних осіб) стадія відкриття провадження має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у такій категорії справ поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

Таким чином, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні вищезазначені правові наслідки, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Отже, подання боржником при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредитного звіту, а також не в повному обсязі кредитних договорів, на які посилається ОСОБА_1 у конкретизованому списку кредиторів як на підставу виникнення боргу, є недостатніми для належного підтвердження розміру заборгованості (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань і строків їх виконання, та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21.

Cуд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 14.08.2023 запропоновано боржнику надати суду всі докази, які підтверджують наявність вказаної кредиторської заборгованості, у тому числі первинні документи (кредитні договори), вимоги про погашення боргу тощо; додаткові докази, які свідчать про його неплатоспроможність (за наявності).

Оскільки заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність надіслано в систему "Електронний суд", то відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя" від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб aбo в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Ухвала суду від 14.08.2023 були отримана ОСОБА_1 у підсистемі "Електронний суд", однак, боржник не надав належних доказів на підтвердження своєї кредиторської заборгованості перед 8 банками та 1 мікрофінансовою організацією на загальну суму 588163,87 грн, яку зазначає в конкретизованому списку кредиторів.

Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, якщо відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність передбачені частиною 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Про наявність таких підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника мають свідчити достатні фактичні обставини, які згідно із закріпленими в Кодексі України з процедур банкрутства нормами вказують на неплатоспроможність фізичної особи або загрозу її неплатоспроможності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими доказами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Тобто, доказами, серед інших, є письмові документи, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), які стосуються наявного між сторонами спору або мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, а обов`язок з доказування певних обставин покладається на сторону, яка на них посилається.

Як вже було зазначено, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про заборгованість, у тому числі за основним зобов`язанням та неустойкою (штрафу, пені) окремо, підстав виникнення зобов`язань, строку їх виконання згідно із законом або договором, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статей 76, 77 ГПК України, що узгоджується з вимогами пунктів 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав у розумінні ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, у зв`язку з чим вважає за необхідне у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відмовити.

Також суд зауважує на тому, що згідно з ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись статтями 113, 115, 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 11.09.2023 року.

Суддя Яризько В.О.