ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 рокуСправа № 912/717/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи №912/717/23

за позовом Фермерського господарства "Надія", вул. Молодіжна, буд. 9, с. Соснівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27322

до відповідача Фермерського господарства "Асперо", вул. Вишнева, буд. 16 "Л", смт Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27300

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Олександрівської селищної ради Кропивницькою району Кіровоградської області, вул. Незалежності України, буд. 78, смт Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27300

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про визнання права постійного користування на земельну ділянку, припинення права постійного користування на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, визнання протиправним і скасування рішення

Представники:

від позивача - Цехмістер Є.В. - адвокат, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000604 від 21.01.2022, посвідчення адвоката №738 від 21.01.2022;

від позивача - Єрьоменко В.П. - адвокат, посвідчення адвоката №82 від 30.01.2015

від відповідача - Константінов О.Ф. - адвокат, ордер серії ВА №1053274 від 12.05.2023,

від третіх осіб - участі не брали

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фермерського господарства "Надія" до Фермерського господарства "Асперо" з вимогами про таке:

- визнати право постійного користування за Фермерським господарством "Надія" (ідентифікаційний код: 20654596) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:9033, загальною площею 39,5363 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Олександрівський район, Соснівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) в постійне користування згідно Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 010788, виданого Соснівською сільською радою народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області від 25.05.1993;

- припинити право постійного користування Фермерського господарства "Асперо" (ідентифікаційний код: 45046726) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:9033, загальною площею 39,5363 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Олександрівський район, Соснівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) в постійне користування згідно Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 010788, виданого Соснівською сільською радою народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області від 25.05.1993;

- скасувати державну реєстрацію іншого речового права - право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:9033, загальною площею 39,5363 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Олександрівський район, Соснівська сільська рада за Фермерське господарство "Асперо" (ідентифікаційний код: 45046726) (номер запису про інше речове право - 46212734);

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстратора Олександрівської селищної ради Кропивницькою району Кіровоградської області Кравців Олександра Анатолійовича від 01.12.2022 індексний номер 65632059, яким зареєстроване право постійного користування Фермерського господарства "Асперо" (ідентифікаційний код: 45046726) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:9033, загальною площею 39,5363 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Олександрівський район, Соснівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) в постійне користування згідно Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 010788, виданого Соснівською сільською радою народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області від 25.05.1993.

Ухвалою від 27.04.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/717/23 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 29.05.2023 о 14:00 год, залучив третіх осіб до участі у справі та встановив строки для подання заяв по суті справи.

12.05.2023 засобами електронного зв`язку (з КЕП) відповідач подав суду клопотання від 12.05.2023 про витребування доказів.

15.05.2023 позивач подав суду заперечення на клопотання про витребування доказів та продовження процесуальних строків.

Крім того, 15.05.2023 засобами електронного зв`язку (з КЕП) відповідач подав суду заяву, де повідомив про вжиття заходів для отримання реєстраційної справи.

Ухвалою від 16.05.2023 суд призначив засідання суду з розгляду клопотання Фермерського господарства "Асперо" від 12.05.2023 у справі №912/717/23 на 17.05.2023 о 16:00 год.

Ухвалою від 17.05.2023 господарський суд задовольнив клопотання відповідача від 12.05.2023 про витребування доказів, витребував від Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області реєстраційну справу Фермерського господарства "Надія". Продовжив відповідачу строк для подання відзиву на позов.

23.05.2023 на адресу суду від Кропивницької районної військової адміністрації Кіровоградської області надійшла витребувана реєстраційна справа.

Протокольними ухвалами від 29.05.2023, від 15.06.2023, від 22.06.2023, від 28.06.2023 оголошувалися перерви в підготовчих засіданнях з розгляду справи №912/1668/21 до 15.06.2023 о 09:00 год, 22.06.2023 о 16:00 год, 28.06.2023 о 12:00 год, 04.07.2023 о 15:00 год, відповідно.

06.06.2023 відповідачем подано суду відзив.

12.06.2023 позивачем подано відповідь на відзив.

14.06.2023 засобами електронного зв`язку (з КЕП) відповідач подав суду заяву, де повідомив про намір подати заперечення на відповідь на відзив та про відсутність заперечень щодо продовження строку підготовчого провадження.

16.06.2023 засобами електронного зв`язку (з КЕП) відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив.

21.06.2023 засобами електронного зв`язку (з КЕП) відповідач подав суду заяву від 21.06.2023 про зупинення провадження у справі №912/717/23 до закінчення розгляду та набрання законної сили судовим рішенням у справі №912/964/23.

27.06.2023 засобами електронного зв`язку (з КЕП) відповідач подав суду заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Розглядаючи заяву відповідача від 21.06.2023 про зупинення провадження у справі №912/717/23, господарський суд враховує наступне.

Ухвалою від 04.07.2023 суд відмовив у задоволенні заяви відповідача від 21.06.2023 про зупинення провадження у справі. Продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів. Закрив підготовче провадження у справі №912/717/23 та призначити справу до судового розгляду по суті на 07.08.2023 о 12:00 год.

В засіданні 07.08.2023 оголошено перерву до 15.08.2023 о 15:00.

В засіданні 15.08.2023 оголошено перерву до 25.08.2023 о 09:00.

В засіданні представники підтримали раніше оголошені позиції щодо позовних вимог.

Треті особи участі не брали, повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази у справі встановив таке.

В матеріалах реєстраційної справи ФГ "Надія" міститься протокол № 14 засідання атестаційної комісії по визначенню придатності до фермерської діяльності від 14.12.1992, в якому зазначено, що згідно розпорядження райвиконкому № 43/1 від 22.05.1992 комісією у складі 5 осіб проведено атестацію жителя с. Соснівки ОСОБА_1 та рекомендовано Соснівській сільській раді вирішити питання про надання земельної ділянки площею 44 га ОСОБА_1 для створення фермерського господарства.

В матеріалах реєстраційної справи міститься виписка з рішення десятої сесії Соснівської сільської ради народних депутатів від 26.12.1992 року, згідно якого надано згоду на надання земельної ділянки в постійне користування ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в розмірі 42,87 га в полі № 3 ґрунтозахисної сівозміни ділянки № 4.

Як зазначає позивач на підставі вищевказаного рішення ОСОБА_1 створив Фермерське господарство "Надія".

В матеріалах справи міститься свідоцтво про державну реєстрацію Фермерського господарства "Надія" з кодом , яке розташоване на території АДРЕСА_2 . Дата реєстрації - 26.12.1992.

25.05.1993 Соснівська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області видала ОСОБА_1 державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 42,87 гектара, серії Б №010788.

В матеріалах реєстраційної справи також міститься свідоцтво про державну реєстрацію № 20654596 підписане Головою районної Ради Савченко В.В. з таким змістом: "Видане фермерському господарству ОСОБА_1 про те, що рішенням № 38 десятої сесії Соснівської сільської ради народних депутатів від 26.12.1992, та керуючись статтею 5 Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" надано земельну ділянку в розмірі 42,87 га (ріллі) із земель запасу Соснівської сільської Ради народних депутатів для ведення фермерського господарства".

В статуті фермерського господарства "Надія" зареєстрованого розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 09.04.1997 № 112-р, який також міститься в матеріалах реєстраційної справи, зокрема в п. 1.1. зазначено, що Фермерське господарство створено на основі рішення Соснівської сільської ради л/36 від 26.12.1992 року Олександрівського району Кіровоградської області "Про надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 " та Закону України "Про селянське фермерське господарство".

Відповідно до п. 1.4 статуту місцезнаходження господарства - с. Соснівка Олександрівського району Кіровоградської області. Земельна ділянка - 42,87 га виділена із запасу Соснівської сільської ради/Державний акт на право постійного користування землею, серія Б л/010788/.

Як зазначає позивач, а відповідачем не спростовано, Фермерське господарство "Надія" обробляло вищевказану земельну ділянку з 1992 до 2022 та звітувало з цього приводу до органів статистики та податкової.

Так, позивач зазначає, що ОСОБА_1 , як колишній засновник ФГ "Надія" залишався керівником (головою) господарства до грудня 2022 року. Так, ОСОБА_1 10.08.2020 будучи головою ФГ "Надія" подав до податкових органів повідомлення форми 20-ОПП, про те, що господарство обробляє спірну земельну ділянку.

В процесі своєї діяльності Фермерське господарство "Надія" здійснила виділ вищевказаної земельної ділянки в натурі на місцевості, в результаті чого вона отримала кадастровий номер :02:000:9033 та її площа зменшилася до 39,5363 гектарів.

Фермерське господарство "Надія" неодноразово змінювало своїх власників, станом на дату подання даного позову єдиним засновком ФГ "Надія" є ОСОБА_2 , який одночасно є і керівником господарства, що підтверджуються договором купівлі-продажу частки в складеному капіталі від 26.12.2022, рішенням засновника №4/22 від 26.12.2022 та статутом ФГ "Надія" в редакції від 26.12.2022.

Новий власник ФГ "Надія" проводячи бухгалтерський та правовий аудит господарства встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9033 площею 39,5363 гектарів вибула з постійного користування господарства.

Згідно відкритої інформації з державних реєстрів земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9033 перейшла в користування Фермерського господарства "Асперо", яке в листопаді 2022 року було створене ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно протоколу №1 загальних зборів засновників (учасників) Фермерського господарства "Асперо" від 22.11.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вирішили створити статутний капітал Фермерського господарства "Асперо" за рахунок грошових внесків у розмірі 100 000,00 грн та земельної ділянки розташованої за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, Олександрівська територіальна громада (Соснівська сільська рада), цільове призначення якої: для ведення фермерського господарства, площею 39,5363 га, кадастровий номер: :02:000:9033, яка надана в постійне користування ОСОБА_1 для створення фермерського господарства.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.01.2022 колишній власник та керівник ФГ "Надія" - ОСОБА_1 зареєстрував за собою право постійного користування на спірну земельну ділянку на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Котляренка Юрія Івановича індексний номер 62905817 від 18.01.2022, що підтверджується витягом від 18.01.2022 №295105467.

Приватний нотаріус Котляренко Ю.І. зареєстрував за ОСОБА_1 право постійного користування на спірну земельну ділянку на підставі державного акту на право постійного користування землею серії та номер: Б 010788 від 25.05.1993 за заявою від 18.01.2022 №50450702, на підставі якої до реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право 46212734.

В подальшому право постійного користування було зареєстроване за ФГ "Асперо" на підставі рішення від 01.12.2022 індексний номер 65632059 Державного реєстратора Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області Кравців Олександра Анатолійовича.

Реєструючи за ФГ "Асперо" право постійного користування на спірну земельну ділянку державний реєстратор Кравців О. А. підставою зазначив державний акт на право постійного користування землею серії та номер: Б 010788 від 25.05.1993 та протокол №1 загальних зборів засновників (учасників) Фермерського господарства "Асперо" від 22.11.2022.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2022 №316478020 зазначено, що державну реєстрацію провів ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_1 від 29.11.2022 №53238163.

Згідно деталізованої довідки з ДРРП №329924550 від 21.04.2023 підставою для державної реєстрації права постійного користування на спірну земельну ділянку зазначено рішення Державного реєстратора Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області Кравців Олександра Анатолійовича від 01.12.2022 індексний номер 65632059.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач вивів спірну земельну ділянку з користування позивача та перереєстрував це право на себе, але не лише в ДРРП, а і в Державному земельному кадастрі, чим порушив право власності Позивача у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Відповідач вважає доводи позивача щодо створення ФГ "Надія" на базі земельної ділянки площею 42,87 га помилковими так як державний акт отриманий ОСОБА_1 після створення господарства.

На час реєстрації фермерського господарства "Надія" діяв Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року №561-XII, який у відповідній редакції передбачав наступне регулювання відносин щодо права постійного користування земельною ділянкою:

- постійним визнавалось землекористування без заздалегідь установленого строку; у постійне користування земля надавалась Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства (ст. 7);

- право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23);

- громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздив з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подавали до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписував голова створюваного селянського (фермерського) господарства; у заяві зазначали: бажані розмір і місце розташування ділянки, кількість членів селянського (фермерського) господарства, повідомляли про їх досвід роботи в сільському господарстві та наявність кваліфікації або спеціальної підготовки; можливими були також інші обґрунтування щодо виділення земельної ділянки; заяву громадянина про передачу земельної ділянки у власність або надання в користування відповідна Рада народних депутатів розглядає у місячний строк і у разі згоди замовляє за рахунок Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств державній землевпорядній організації розробку проекту її відведення; проект відведення земельної ділянки погоджується з власниками землі або землекористувачами, районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами і органом архітектури; рішення про передачу у власність або надання у користування земель громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства чи про відмову у передачі або наданні землі відповідні Ради народних депутатів приймають на найближчій сесії (ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 51);

- право користування земельною ділянкою чи її частиною припинялося, зокрема, у разі припинення діяльності селянського (фермерського) господарства (п. 3 ч. 1 ст. 27).

Позивач зазначив, що право на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 отримав на підставі рішення № 38 Соснівської сільської ради Олександрівського району Кіровогардської області від 26.12.992, відповідно до якого йому було виділено у постійне користування земельну ділянку загальною площею 42,87 га.

На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_1 26.12.1992 створив ФГ "Надія".

Тобто, ОСОБА_1 зареєстрував фермерське господарство в день отримання земельної ділянки в постійне користування, а в подальшому після отримання державного акта, який посвідчив це право, він про це зазначив у статуті ФГ "Надія" в редакції від 09.04.1997.

Станом на грудень 1992 року відносини, пов`язані зі створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулював Закон "Про селянське (фермерське) господарство" від 20.12.1991 №2009-XII, який в відповідній редакції передбачав, зокрема наступне.

Селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед державними, кооперативними, громадськими, зарубіжними, іншими підприємствами і організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. Селянське (фермерське) господарство має назву, печатку і штамп (ч.ч. 1, 3, 4, 6 ст. 2 Закону №2009-XII).

Статтею 5 Закону №2009-XII було врегульовано Порядок надання земель для ведення селянського (фермерського) господарства. Земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надавались громадянам за їх бажанням у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду. Право приватної власності на земельну ділянку селянським (фермерським) господарством може набуватись після шести років володіння нею.

Громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у довічне успадковуване володіння, у власність або в оренду подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцеположенням земельної ділянки заяву, яку підписує голова селянського (фермерського) господарства, що створюється.

У заяві зазначаються: мета використання земельної ділянки, умови одержання, її бажаний розмір і місце розташування, перелічуються члени селянського (фермерського) господарства, повідомляється про їх досвід роботи в сільському господарстві, наявність кваліфікації або спеціальної підготовки. Можливі також інші обґрунтування щодо виділення земельної ділянки.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у довічне успадковуване володіння, у власність або в оренду за поданням сільської, селищної Ради народних депутатів розглядає виконавчий комітет районної, міської Ради народних депутатів у місячний строк і у разі згоди замовляє за рахунок Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств землевпорядній організації розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з землеволодільцями, землевласниками або землекористувачами, районними (міськими) землевпорядними, природоохоронними, санітарними органами, органом архітектури і подається до районної, міської Ради народних депутатів.

Рішення про надання земель громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства або про відмову у наданні землі районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів приймають на найближчій сесії.

Статтею 8 Закону №2009-XII було передбачено порядок реєстрації селянського (фермерського) господарства.

Після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування.

Для державної реєстрації до відповідної Ради народних депутатів селянське (фермерське) господарство подає заяву про реєстрацію цього господарства, список осіб, які виявили бажання створити його, прізвище, ім`я, по батькові голови, документ про внесення плати за державну реєстрацію.

Відповідно до статей 5, 6 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про підприємства в Українській РСР", підприємство набуває прав юридичної особи від дня його державної реєстрації.

Державна реєстрація підприємства здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за місцезнаходженням підприємства.

Дані про державну реєстрацію підприємства в десятиденний строк виконавчим комітетом повідомляються Міністерству фінансів Української РСР і Держкомстату Української РСР. Підприємство включається до державного реєстру Української РСР від дня його реєстрації.

Для державної реєстрації підприємства виконавчому комітету відповідної Ради народних депутатів подаються заява, рішення засновника про створення, статут та інші документи за переліком, що визначається Радою Міністрів Української РСР.

У разі відсутності у малого підприємства на момент реєстрації власного приміщення вона здійснюється за юридичною адресою одного з його засновників.

Державна реєстрація підприємств здійснюється не пізніше 30 днів від дня подачі заяви з доданням необхідних документів виконавчому комітету відповідної Ради народних депутатів.

Тобто закон не передбачав надання Державного Акта на право користування землею для державної реєстрації.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 20.12.2017 у справі № 1-5/2017, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 904/2404/18 відповідно до вимог принципу правової визначеності правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування).

Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006№ 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ).

Висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а із урахуванням фактичних обставин справи, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119) (п.70).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі", п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII) (п.71).

Отже, правова позиція ЄСПЛ полягає в тому, що особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, якщо такі мали місце, а державні органи не можуть вимагати повернення до попереднього стану, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд виходить з того, що матеріали справи не містять жодного доказу про отримання ОСОБА_1 іншої земельної ділянки для створення фермерського господарства. Наявні в матеріалах справи докази є більш вірогідними щодо створення Фермерського господарства на підставі земельної ділянки площею 42,87 га в полі № 3 ґрунтозахисної сівозміни ділянки № 4.

З урахуванням наведеного вище, суд також враховує, що позивач не може відповідати за дії органів державної влади щодо реєстрації ними фермерського господарства на підставі рішення № 38 від 26.12.1992 тобто до оформлення державного акта на право користування землею.

З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону № 937-ІУ можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Даний висновок зроблено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 922/989/18 за позовом Селянського (фермерського) господарства "Берізка" до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу.

Також згідно пункту 61 даної Постанови, Велика Палата Верховного Суду вважає, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

Таким чином, у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою. наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц.

Тобто, з моменту створення Фермерського господарства "Надія" усі права та обов`язки перейшли до господарства щодо спірної земельної ділянки, виходячи з наступного.

По-перше, право постійного користування земельною ділянкою є відмінним від права власності, оскільки не дає можливості особі на ім`я якої видано державний акт, розпоряджатися відповідною землею на власний розсуд, зокрема, укладати договори оренди, відчужувати, укладати інші правочини, оскільки власником цієї землі залишається держава в особі певних органів (наразі - це комунальна власність, а власником є Олександрівська селищна рада, що підтверджується наданими доказами) і тільки таким органам дозволено вчиняти відповідні дії.

По-друге, право постійного користування переходить до господарства, яке було створено особою, на ім`я якої видавався державний акт на право постійного користування та за нею закріплюється. Такий юридичний зв`язок виникає через особливості набуття такого статусу користування.

На момент надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 земельні ділянки на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавались не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Тобто, з моменту створення ФГ "Надія" усі права та обов`язки перейшли до господарства щодо спірної земельної ділянки.

Фактично, ОСОБА_1 не має права постійного користування, оскільки воно перейшло до юридичної особи, яку він створив, до ФГ "Надія".

З 01.01.2002 набрав чинності Земельний кодекс України, який передбачає, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності (ст. 92).

Пунктом 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України у редакції, яка діяла з 01.01.2002 (момент набрання ним чинності) до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте, Конституційний Суд України Рішенням N 5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Таким чином, право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку, не втрачається внаслідок його не переоформлення особою, яка за змістом чинного Земельного кодексу України не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за такою особою до приведення прав і обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 663/1738/16-ц).

У пункті 7.27 постанови від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України. перелік яких є вичерпним.

Відповідно до п. п. 26, 27, 28 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, відомості про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав вносяться до Державного реєстру прав виключно на підставі рішення державного реєстратора.

За змістом ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів.

Тобто, наведені в ст. 152 Земельного кодексу України способи не є вичерпними. Суд може захистити право на землю іншими способом, встановленим законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Зазначена норма містить чіткі способи захисту порушеного права, а саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав.

Таким чином, вимога позивача про припинення права постійного користування ФГ "Асперо" на земельну ділянку не призведе до захисту прав позивача.

Інші позовні вимоги відповідають наведеним в ч. 3 ст. 26 Закону № 1952-IV способам захисту порушеного права.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати право постійного користування за Фермерським господарством "Надія" (Ідентифікаційний код: 20654596) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:9033, загальною площею 39,5363 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Олександрівський район, Соснівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) в постійне користування згідно Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 010788, виданого Соснівською сільською радою народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області від 25.05.1993.

Скасувати державну реєстрацію іншого речового права - право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:9033, загальною площею 39,5363 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Олександрівський район, Соснівська сільська рада за Фермерське господарство "Асперо" (Ідентифікаційний код: 45046726) (номер запису про інше речове право - 46212734).

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстратора Олександрівської селищної ради Кропивницькою району Кіровоградської області Кравців Олександра Анатолійовича від 01.12.2022 індексний номер 65632059, яким було зареєстроване право постійного користування Фермерського господарства "Асперо" (Ідентифікаційний код: 45046726) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:9033, загальною площею 39,5363 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Олександрівський район, Соснівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) в постійне користування згідно Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 010788, виданого Соснівською сільською радою народних депутатів Олександрівського району Кіровоградської області від 25.05.1993.

Стягнути з Фермерського господарства "Асперо" (вул. Вишнева, буд. 16 "Л", смт Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27300, код 45046726) на користь Фермерського господарства "Надія" (вул. Молодіжна, буд. 9, с. Соснівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27322, код 20564596) 8052,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати позивачу (); відповідачу (ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_3); Олександрівській селищній раді Кропивницькою району Кіровоградської області (), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 04.09.2023.

Суддя В.Г. Кабакова