ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. Справа№ 911/2283/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов"

на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2023 р.

у справі № 911/2283/22 (суддя - Бабкіна В.М.)

за позовом Державного підприємства "Антонов"

до Державного авіаційного підприємства "Україна"

про стягнення 131064,89 грн заборгованості за договором оренди приладів № 22.0299.2021 від 20.04.2021 р., у тому числі 120780,00 грн основного боргу, 3471,09 грн інфляційних втрат, 730,05 грн 3% річних, 6083,75 грн пені

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Державне підприємство "Антонов" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного авіаційного підприємства "Україна" про стягнення 131064,89 грн заборгованості за договором оренди приладів № 22.0299.2021 від 20.04.2021 р., з яких: 120780,00 грн основного боргу, 3471,09 грн інфляційних втрат, 730,05 грн 3% річних та 6083,75 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповіачем не було здійснено оплату за користування ним орендованим обладнанням.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.01.2023 р. у справі № 911/2283/22 позов Державного підприємства "Антонов" задоволено частково; стягнуто з Державного авіаційного підприємства "Україна" на користь Державного підприємства "Антонов" 120780,00 грн основного боргу; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Антонов" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що за умовами укладеного договору закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що виникли в період дії цього договору в повному обсязі та відповідальність за цим договором, отже ним було правомірно нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 911/2283/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Державного підприємства "Антонов" на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 911/2283/22.

До суду 09.03.2023 р. надійшли матеріали справи № 911/2283/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Антонов", розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

24.04.2023 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

20.04.2021 р. між Державним підприємством «Антонов» (далі - орендодавець) та Державним авіаційним підприємством «Україна» (далі - орендар) було укладено договір № 22.0299.2021 оренди приладів (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець зобов`язується надати орендарю послуги, які визначені відповідно до «ДК 021:2015 - код 99999999-9. Не відображене в інших розділах (послуги щодо оренди компонентів повітряного судна Ан-148-100)», а саме: передати у строкове платне користування прилади, що знаходяться у власності орендодавця (прилади), за переліком та цінами, що наведені у додатку 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною, а орендар зобов`язується прийняти в оренду прилади та своєчасно й у повному обсязі проводити розрахунки, передбачені цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору строк оренди приладів зазначений у додатку 1 до цього договору.

У відповідності до п. 2.1 договору фактична передача орендодавцем орендарю приладів в оренду здійснюється на підставі акта приймання-передачі приладів в оренду.

Як передбачено п. 3.1 договору, загальна вартість цього договору складає 126720,00 грн та зазначена в додатку 1 до договору.

За п. 3.2 договору оплата за використання приладів здійснюється щомісячно на підставі акта наданих послуг протягом 7 банківських днів з дати підписання акта сторонами, орендар здійснює платіж шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця. Датою розрахунку за використання приладів вважається день надходження коштів на поточний рахунок орендодавця.

Відповідно п. 6.2 договору при несвоєчасній оплаті за користування наданими орендодавцем приладами орендар сплачує орендодавцю пеню за кожен день прострочення від суми заборгованості у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня. Пеня нараховується за період з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, до дня виконання зобов`язання зі сплати орендної плати за відповідний період.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2021 р. включно (п. 11.1 договору).

Відповідно до п. 11.2 договору закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що виникли в період дії цього договору в повному обсязі та відповідальність за цим договором.

20.04.2021 р. між сторонами було укладено додаток № 1 до договору, яким передбачено ціну за використання приладів в розмірі 126720,00 грн.

Також між Державним підприємством «Антонов» та Державним авіаційним підприємством «Україна» було підписано додаткову угоду № 1 до договору (далі - додаткова угода).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди пункт 11.1 договору викладено у новій редакції, а саме: договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.03.2022 р. включно.

Згідно з п. 2 додаткової угоди загальна вартість послуг, що будуть закуплені за період з 01.01.2022 р. до 31.03.2022 р., та їх обсяг визначаються окремою додатковою угодою. При цьому, загальна вартість послуг не може перевищувати 20% суми, визначеної в договорі № 22.0299.2021 від 20.04.2021 р., тобто 25344,00 грн.

29.12.2021 р. Державне авіаційне підприємство «Україна» направило на адресу Державного підприємства «Антонов» лист № 12-10/597 про те, що у зв`язку з технічною помилкою у системі Рrozorro було закрито договір № 22.0299.2021 від 20.04.2021 р. щодо оренди компонентів повітряного судна Ан-148-100, тому додаткова угода № 1 до договору № 22.0299.2021 від 20.04.2021 р., яка була передана Державному підприємству «Антонов» на погодження не може бути підписана та оприлюднена. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі» буде проведено переговорну процедуру закупівлі послуг щодо оренди компонентів повітряного судна Ан-148-100 загальною вартістю не більше 50 відсотків ціни основного договору про закупівлю № 22.0299.2021 від 20.04.2021 р. Лист-запрошення щодо участі у переговорній процедурі буде направлено на адресу Державного підприємства «Антонов» у січні 2022 року.

12.01.2022 р. Державне авіаційне підприємство «Україна» направило на адресу Державного підприємства «Антонов» лист № 12-10/4 про те, що проведення переговорної процедури закупівлі послуг щодо оренди компонентів повітряного судна Ан-148-100, про яку йшлося в листі № 12-10/597 від 29.12.2021 р., є неможливим через те, що договір № 22.0299.2021 від 20.04.2021 р. було укладено за результатами переговорної процедури, а не тендеру, в розумінні Закону України «Про публічні закупівлі». Для можливості оплати послуг з оренди компонентів повітряного судна Ан-148-100 пропонувалося Державному підприємству «Антонов» оновити свою комерційну пропозицію № 532/10515-21 від 09.09.2021 р. та додати вартість оренди компонентів за період з 01.01.2022 р. по 30.04.2022 р. до вартості компонентів.

У відповідь, 18.01.2022 р. Державне підприємство «Антонов» направило на адресу Державного авіаційного підприємства «Україна» лист № 532/623-22 з вимогою повернути прилади, що знаходяться в оренді у відповідності з п. 2.2 договору протягом 3-х днів.

Також 07.07.2022 р. Державне підприємство «Антонов» направило на адресу Державного авіаційного підприємства «Україна» лист № 532/4800-22 з вимогою сплатити кошти за оренду компонентів у період з 01.01.2022 р. до 31.03.2022 р. у розмірі 25344,00 грн.

31.07.2022 р. між Державним підприємством «Антонов» та Державним авіаційним підприємством «Україна» було підписано акт наданих послуг на суму 104940,00 грн згідно з умовами договору № 22.0299.2021 від 20.04.2021 р.

01.09.2022 р між Державним підприємством «Антонов» та Державним авіаційним підприємством «Україна» було підписано акт приймання-передачі приладів з оренди (акт наданих послуг), за умовами якого представник Державного авіаційного підприємства «Україна» (орендар) Климась С.В. передав, а представник Державного підприємства «Антонов» Грушецький В.Б. (орендодавець) прийняв з оренди зазначене в акті обладнання. Також у вказаному акті орендар зобов`язався сплатити орендодавцю кошти в сумі 15840,00 грн.

12.09.2022 р. Державне підприємство «Антонов» направило на адресу Державного авіаційного підприємства «Україна» лист № 532/7485-22, в якому вказало, що за період перебування орендованих виробів, а саме з 01.01.2022 р. по 01.09.2022 р. Державне авіаційне підприємство «Україна» повинно сплатити Державному підприємству «Антонов» кошти в сумі 120780,00 грн, а саме: 104940,00 грн згідно з актом наданих послуг від 31.07.2022 р. (за період з 01.01.2022 р. по 31.07.2022 р.); 15840,00 грн згідно з актом приймання-передачі з оренди (акт наданих послуг) від 01.09.2022 р. (за період з 01.08.2022 р. по 01.09.2022 р.).

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, свої зобов`язання щодо сплати орендних платежів за період користування майном не виконав належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як передбачено ч. 6 ст. 238 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було встановлено вище, укладений між сторонами договір № 22.0299.2021 оренди приладів від 20.04.2021 р. припинив свою дію 31.12.2021 р. у відповідності до п. 11.1 договору.

Однак орендоване обладнання відповідач повернув позивачу лише 01.09.2022 р., що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передавання приладів. Також у вказаному акті відповідач погодився сплатити на користь позивача 15840,00 грн за період користування орендованим майном з 01.08.2022 р. по 01.09.2022 р.

До того ж між сторонами було підписано акт надання послуг від 31.07.2022 р. на суму 104940,00 грн за період з 01.01.2022 р. по 31.07.2022 р.

Отже відповідач продовжував користуватися приладами після закінчення строку дії укладеного договору, а саме з 01.01.2022 р. по 01.09.2022 р., проте орендну плату не сплачував.

Разом з цим у підписаних між сторонами актах не міститься відомостей про строк виконання оплати.

Таким чином, необхідною умовою для виникнення у відповідача обов`язку з оплати є пред`явлення позивачем вимоги в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 530 ЦК України.

12.09.2022 р. Державне підприємство «Антонов» направило на адресу Державного авіаційного підприємства «Україна» лист № 532/7485-22, в якому вказало, що за період перебування орендованих виробів, а саме з 01.01.2022 р. по 01.09.2022 р. Державне авіаційне підприємство «Україна» повинно сплатити Державному підприємству «Антонов» кошти в сумі 120780,00 грн (15840,00 + 104940,00).

Враховуючи викладене, а також те, що строк виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем є таким, що настав, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за користування орендованим майном у розмірі 120780,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 6083,75 грн пені на підставі п. 6.2 договору за період з 10.08.2022 р. по 26.10.2022 р. на суму боргу 104940,00 грн та за період з 13.09.2022 р. по 26.10.2022 р. на суму боргу 15840,00 грн

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ч. 2 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Вбачається, що позивачем заявлено про стягнення з відповідача заборгованість за час фактичного користування орендованими приладами з посиланням на договір оренди, строк дії якого на той час закінчився.

З наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що позивачем нараховано пеню за прострочення сплати орендних платежів за період з 10.08.2022 р. до 26.10.2022 р. на суму 104940,00 грн та з 13.09.2022 р. до 26.10.2022 р. на суму 15840,00 грн., тобто за періоди користування майном після припинення дії договору оренди.

Разом з цим, оскільки забезпечення неустойкою виконання відповідачем зобов`язання зі сплати орендних платежів припинилося у зв`язку із припиненням дії договору, а тому відсутні підстави для застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені після припинення дії договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 6083,75 грн пені.

Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 730,05 грн. 3% річних та 3471,09 грн інфляційних втрат за загальний період з 10.08.2022 р. по 26.10.2022 р.

З розрахунку позивача 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено ним у сумі 730,05 грн, нарахованій на заборгованість відповідача за період з 10.08.2022 р. до 26.10.2022 р. на суму 104940,00 грн у розмірі 672,77 грн та з 13.09.2022 р. до 26.10.2022 р. на суму 15840,00 грн у розмірі 57,28 грн.

Розмір інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, становить 3471,09 грн, нарахованих на суму заборгованості за період з 10.08.2022 р. до 26.10.2022 р. на суму 104940,00 грн у розмірі 3170,13 грн та з 13.09.2022 р. до 26.10.2022 р. на суму 15840,00 грн у розмірі 300,96 грн.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, місцевий суд виходив з того, що позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів щодо моменту виникнення прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, зокрема доказів щодо дати отримання відповідачем листа № 532/7485-22 від 12.09.2022 р. з вимогою щодо оплати за орендовані прилади.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Як було встановлено вище, 12.09.2022 р. Державне підприємство «Антонов» направило на адресу Державного авіаційного підприємства «Україна» лист № 532/7485-22 з вимогою до відповідача про сплату коштів за орендовані прилади в загальній сумі 120780,00 грн.

Отже з урахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до якої боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства, прострочення виконання грошового зобов`язання у відповідача почалось з 13.09.2022 р.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат за період з 13.09.2022 р. по 26.10.2022 р., колегія суддів встановила, що їх розмір складає 5371,69 грн.

Враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає у розмірі, заявленому позивачем - 3471,09 грн.

Також, здійснивши перерахунок 3% річних за період з 13.09.2022 р. по 26.10.2022 р., колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 436,79 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з`ясовані обставини справи, а тому рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2023 р. у справі № 911/2283/22 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Державного підприємства "Антонов".

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Антонов" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2023 р. у справі № 911/2283/22 скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення.

3. Позов Державного підприємства "Антонов" задовольнити частково.

4. Стягнути з Державного авіаційного підприємства "Україна" (08302, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2, код 25196197) на користь Державного підприємства "Антонов" (03062, м. Київ, вул. академіка Туполєва, 1, код 14307529) 120780 (сто двадцять тисяч сімсот вісімдесят),00 грн основної заборгованості, 436 (чотириста тридцять шість),79 грн 3% річних та 3471 (три тисячі чотириста сімдесят одна),09 грн інфляційних втрат.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Державного авіаційного підприємства "Україна" (08302, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2, код 25196197) на користь Державного підприємства "Антонов" (03062, м. Київ, вул. академіка Туполєва, 1, код 14307529) 1870 (одна тисяча вісімсот сімдесят),32 грн судового збору за подання позовної заяви та 2805 (дві тисячі вісімсот п`ять),48 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран