РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2023Справа № 910/10361/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (вул. Шевченко, 57, м. Чернігів, 14030) в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробат» (бул. Вацлава Гавела, буд. 16, офіс 202; ідентифікаційний код 36376614)

про визнання недійсним пункту договору, стягнення 6 466, 17 грн,

Представники сторін:

прокурор: Солоп Руслан

від позивача: не з`явився

від відповідача: Ковальчук Наталія

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Прокурора

До Господарського суду міста Києва звернувся керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (далі за текстом - Прокурор) в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом - ВЧ НОМЕР_1 , Позивач, Покупець) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробат» (далі за текстом - ТОВ «Євробат», Відповідач, Постачальник), в якому просить суд:

- визнати недійсним пункт 3.1. договору про закупівлю від 28.04.2022 № 29, укладеного між ВЧ НОМЕР_1 та ТОВ «Євробат» в частині включення до ціни поставки податку на додану вартість, що складає 29 482, 05 грн;

- стягнути з ТОВ «Євробат» на користь ВЧ НОМЕР_1 кошти в розмірі 29 482, 05 грн як такі, що набуті Відповідачем без достатньої правової підстави, 3 % річних - 1 025 грн та інфляційні втрати - 5 441, 17 грн.

В подальшому, за результатами прийняття судом 21.08.2023 заяви Прокурора про зменшення розміру позовних вимог, позовні вимоги Прокурора, які розглядаються судом наступні:

- визнати недійсним пункт 3.1. договору про закупівлю від 28.04.2022 № 29, укладеного між ВЧ НОМЕР_1 та ТОВ «Євробат» в частині включення до ціни ставки податку на додану вартість, що складає 29 482, 05 грн;

- стягнути з ТОВ «Євробат» на користь ВЧ Т0500 3 % річних - 1 025 грн та інфляційні втрати - 5 441, 17 грн.

В обґрунтування позовних вимог, Прокурор зазначає, що всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 «Про деякі обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану» (далі за текстом - Постанова № 178) між сторонами укладено Договір, пунктом 3.1. якого до ціни включення ставку податку на додану вартість, що призвело до отримання Відповідачем коштів в розмірі 29 482, 05 грн без достатньої правової підстави.

Позивач звертався до Відповідача із вимогою повернути суму протиправно нарахованого і сплаченого податку на додану вартість у вказаному розмірі, однак станом на дату звернення до суду з позовом кошти від Відповідача не надходили.

З огляду на порушення Відповідачем виконання грошового зобов`язання з повернення спірних коштів Прокурором нараховано 3 % річних та інфляційні втрати на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України).

2. Стислий виклад позиції Відповідача.

Із поданого Відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що останній заперечує визнання недійсним пункту Договору оскільки сторони погодили всі його умови, що є істотними для його реалізації та на момент підписання досягли згоди в тому числі щодо ціни, яка включає податок на додану вартість.

При цьому Відповідач звертає увагу суду на те, що Договір виконаний ним належним чином, а Позивачем прийнято таке виконання без зауважень та претензій, при тому, що строк дії Договору закінчився 31.12.2022.

Згідно доводів Відповідача, Позивач не звертався до нього з пропозицією щодо зміни умов Договору, а станом на дату подання відзиву Відповідачем відшкодовано та повернуто Позивачу кошти в розмірі 29 482, 05 грн.

В подальшому Відповідачем також відшкодовано нараховані Прокурором 3 % річних та інфляційні втрати у повному розмірі.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 позовну заяву Прокурора залишено без руху, встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: позовної заяви із зазначенням: офіційної адреси місцезнаходження Позивача; вірної ціни позову; в пункті 3 прохальної частини позову вірної суми стягнення; виправленого розрахунку сум, які стягуються; доказів направлення копії позовної заяви Позивачу та Відповідачу; доказів наявності повноважень у Олексія Литвиненка на підписання поданого позову.

10.07.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Прокурора про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 14.08.2023.

01.08.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Прокурора про зменшення розміру позовних вимог в частині пункту 2.

14.08.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 14.08.2023 оголошено перерву до 21.08.2023.

18.08.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від Прокурора.

У підготовчому засіданні 21.08.2023, суд розглянувши заяву Прокурора про зменшення розміру позовних вимог, дійшов висновку, що остання відповідає вимогам статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), приймається судом до розгляду, а подальший розгляд справи здійснюватиметься з її урахуванням. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 21.08.2023.

У підготовчому засіданні 21.08.2023 оголошено перерву до 28.08.2023.

У підготовчому засіданні 28.08.2023 судом закрито підготовче провадження, почато судовий розгляду справи.

У судовому засіданні 28.08.2023 оголошено перерву до 04.09.2023.

04.09.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Позивача про сплату Відповідачем 3 % річних та інфляційних втрат. Також представник Позивача просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 04.09.2023 Прокурором надано пояснення по суті поданого позову та підтверджено факт виконання Відповідачем майнової вимоги.

Представник Відповідача заперечував щодо задоволення позову.

Представник Позивача у дане засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи.

Заслухавши вступні слова Прокурора та представника Відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 04.09.2023 відповідно до статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

28.04.2022 між Позивачем та Відповідачем укладено договір про закупівлю № 29 (далі за текстом - Договір), відповідно до пункту 1.1. умов якого Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність предмет закупівлі: Запасні частини до транспортних засобів і комплектуючих до них (акумулятори), 31430000-9: Електричні акумулятори за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікації (Додаток 1 до Договору), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей товар у строки та на умовах, зазначених у Договорі.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що обсяг закупівлі товару, що є предметом Договору обумовлений нагальною потребою в закупівлі товарів, у відповідності до постанови КМУ «Про деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану».

Ціна Договору становить 176 892, 31 грн, в тому числі ПДВ - 29 482, 05 грн (пункт 3.1. Договору).

За змістом умов Договору оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України, в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 30 банківських днів з дати поставки товару (п.п. 3.1, 4.1 Договору).

Відповідно до пункту 11.1. Договору останній набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента № 64, але не пізніше ніж до 31.12.2022, а в частині за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.

Специфікацією № 1 до Договору сторонами погоджено поставку товару (акумулятори) на суму 176 892, 31 грн (з ПДВ).

Згідно видаткової накладної № 122 від 28.04.2022 Відповідачем поставлено Позивачу товару на суму 176 892, 31 грн. (з ПДВ), який Позивачем оплачено в повному обсязі згідно платіжного доручення № 438 від 29.04.2021.

Прокурор посилаючись на положення Постанови № 178 зазначає, що пункт 3.1. Договору укладений всупереч останньої оскільки включає податок на додану вартість, а тому на підставі частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 ЦК України такий пункт має бути визнаний є недійсним.

Так, Постановою № 178 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Положення Позивача, останній є структурним підрозділом Державної спеціальної служби транспорту, яка відповідно до статті 1 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» є спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в особливий період.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до Відповідача із листом від 25.05.2023 № 946, в якому просив повернути суму сплаченого ПДВ в розмірі 29 482, 05 грн.

Вказаний лист отримано Відповідачем 29.05.2023 згідно наданого Позивачем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 556.

З матеріалів справи вбачається, що дана сума повернута Відповідачем 24.07.2023, тобто вже під час розгляду справи в суді, у зв`язку з чим позовні вимоги за заявою Прокурора зменшено до суми 3 % річних - 1 025 грн та інфляційних втрат - 5 441, 17 грн.

Прокурор обґрунтовуючи нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, вказує, що періодом нарахування останніх є з 30.04.2022 (наступна дата перерахунку Позивачем суми) по 27.06.2023.

Станом на 04.09.2023 сума нарахованих 3 % річних - 1 025 грн та інфляційних втрат - 5 441, 17 грн сплачено Відповідачем в повному обсязі.

Відтак, предметом розгляду даної справи фактично є визнання недійсним пункту Договору.

Заперечуючи щодо задоволення вказаної вимоги Відповідач зазначає, що станом на момент звернення до суду з позовом строк дії Договору закінчився, а сторонами повністю виконані взяті на себе зобов`язання, а тому числі повернуто суми ПДВ, нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат, що виключає можливість визнання недійсним пункту 3.1. Договору.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є обов`язковим для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» визначено, що Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в особливий період.

Основними завданнями Державної спеціальної служби транспорту є:

- технічне прикриття, відбудова, встановлення загороджень на об`єктах національної транспортної системи України з метою забезпечення діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;

- будівництво та ремонт у мирний час і в умовах воєнного стану нових та підвищення строку експлуатації і пропускної спроможності діючих об`єктів національної транспортної системи;

- відбудова транспортних комунікацій, порушених унаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, аварій і катастроф;

- охорона об`єктів національної транспортної системи України в мирний час і в особливий період;

- виконання інших завдань, пов`язаних із участю в обороні держави та забезпеченням ефективного функціонування національної транспортної системи України.

Під об`єктами національної транспортної системи України розуміють сукупність різновидів транспортних засобів та розгалужену інфраструктуру для надання всього комплексу транспортних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» фінансування Державної спеціальної служби транспорту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в межах обсягів бюджетних призначень, визначених головному розпоряднику - Міністерству оборони України і передбачених окремим рядком у Державному бюджеті України, а також з інших джерел, передбачених законом.

Згідно листа-роз`яснення Державної податкової служби України від 29.07.2022 № 8271/6/99-00-21-03-02-06: нульова ставка податку на додану вартість, відповідно до підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 розділу V Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178, застосовується як до операцій з постачання пального, так і до операцій з постачання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту, при умові, що такі операції з постачання здійснюються категоріями суб`єктів, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178;

норми Податкового кодексу України не передбачають можливості для платників податку - постачальників здійснювати вибір щодо застосування чи незастосування нульової ставки податку, оскільки застосування встановленої діючим законодавством ставки податку є обов`язком, а не правом платника податку: застосування нульової ставки податку на додану вартість до операцій з постачання товарів не залежить від факту формування чи не формування постачальниками податкового кредиту за операціями з придбання товарів чи сировини для виготовлення товарів, які надалі постачаються за нульовою ставкою податку. Указами Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та від 24.02.2022 № 66/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Податок на додану вартість, визначений в підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).

Згідно із підпунктом г) підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

З метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, та відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 розділу V Кодексу Постановою № 178 визначено категорії установ, операції з постачання яким товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Постанова №178 набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

З огляду на викладене вище, суд погоджується з аргументами Прокурора та зазначає, що Позивач відноситься до категоріями суб`єктів, що визначені Постановою № 178 та відповідно до якого застосовується податок на додану вартість за нульовою ставкою за операції з постачання товарів для забезпечення транспорту органів, визначених такою постановою.

Суд вказує, що Постанова № 178 набрала чинності 02.03.2022, в той час як Договір між сторонами укладено 28.04.2022 у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що пункт 3.1. такого Договору є таким, що суперечить вимогам вказаного вище законодавства оскільки ціна товару, що постачалася Позивачу включає податок на додану вартість, що відповідно свідчить про наявність підстав саме для визнання його недійсним.

Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи статті 5 ЦК України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 і від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).

На спростування заперечень Відповідача, суд вказує, що відповідно до положень цивільного та господарського законодавства визнання недійсним сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторін права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.

Враховуючи, що наслідки визнання пункту правочину недійсним фактично вчинено в ході розгляду справи, обраний Прокурором спосіб захисту в даному випадку є належним та ефективним.

Частиною 1 статті 216 ЦК України закріплено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до частини 1 статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

В частині майнової вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 6 466, 17 грн суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заявлені Прокурором позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними, а враховуючи сплату Відповідачем на користь Позивача 3 % річних та інфляційних втрат провадження в цій частині підлягає закриттю у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, пункт 2 частини 1 статті 231, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/10361/23 в частині позовних вимог в розмірі 6 466, 17 грн - закрити.

2. Позов керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

3. Визнати недійсним пункт 3.1. договору про закупівлю від 28.04.2022 № 29, укладеного між Військовою частиною НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євробат» в частині включення до ціни ставки податку на додану вартість, що складає 29 482, 05 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробат» (бул. Вацлава Гавела, буд. 16, офіс 202; ідентифікаційний код 36376614) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (вул. Петра Болбочана, 8, м. Київ, 01014) судовий збір в розмірі 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 07.09.2023

Суддя Антон ПУКАС