ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"11" вересня 2023 р. Справа№ 910/713/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Буравльова С.І.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023, повний текст якого складено та підписано 11.05.2023

у справі № 910/713/23 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гречани"

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 4. ОСОБА_4

про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 28.12.2022 № 5857/5 "Про задоволення скарги", яким задоволено скаргу ОСОБА_2 від 25.07.2022 та скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 25.11.2016 № 4010278 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи" та № 5010278 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", від 27.11.2017 № 8010278 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведені державним реєстратором Виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області Демецькою Наталією Іванівною, від 20.08.2021 № 059010278 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведені державним реєстратором Виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області Фольварковою Ольгою Іванівною, від 06.10.2021 № 060010278 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" та від 04.02.2022 № 062010278 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Оленою Анатоліївною, та від 02.02.2022 № 061010278 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену державним реєстратором Виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області Сергійко Наталією Сергіївною щодо Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ГРЕЧАНИ" (ідентифікаційний код юридичної особи 05529646).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/713/23 позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 5857/5 від 28.12.2022 "Про задоволення скарги"; стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Не погоджуючись з цим рішенням, 19.07.2023 відповідач - Міністерство юстиції України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог до Міністерства юстиції України відмовити в повному обсязі.

Згідно протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 25.07.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 цю апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору, доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам справи та пропуском строку на апеляційне оскарження. Роз`яснено скаржнику його право на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали та попереджено скаржника, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження..

Так, колегією залишаючи апеляційну скаргу без руху було встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, останній має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду за умови подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України).

Статтею 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення прийнято Господарським судом міста Києва 04.05.2023, повний текст якого складено 11.05.2023. Таким чином, відповідно до положень ст. 256 ГПК України, останнім днем встановленого законом двадцяти денного строку для подання апеляційної скарги на рішення у даній справі є 31.05.2023.

Разом з тим, 17.05.2023 апелянт - Міністерство юстиції України отримав повний текст оскарженого рішення 17.05.2023 (а.с. 212, т. 3). Таким чином, до 06.06.2023 останній має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, за умови подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня отримання повного тексту рішення суду.

19.07.2023 скаржник звернувся з апеляційною скаргою, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, тобто з пропуском майже два місяці.

При подані апеляційної скарги, апелянт до суду не подав та в апеляційній скарзі не зазначив причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження. Також, скаржник не надав жодних доказів на підтвердження обставин щодо неможливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Таким чином, колегія залишила цю апеляційну скаргу без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України, оскільки її подано після закінчення строків і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, та запропоновано скаржнику обґрунтувати передбачену (передбачені) процесуальним законом підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали) та навести інші підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження шляхом подання відповідної заяви.

11.08.2023 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява, в якій останній виклав клопотання про поновлення строку та вказав інші причини пропуску такого строку.

В обґрунтування пропущеного строку на подання апеляційної скарги скаржник зазначає про те, що: «з урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, плинністю кадрів та недостатньою кількістю працівників, щодо яких здійснюється розподіл справ. Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яке за дорученням Міністерства юстиції здійснює забезпечення самопредставництва інтересів

Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції та їх посадових осіб у судах України,

було позбавлене можливості своєчасно у встановлені процесуальним законом строки

подати апеляційну скаргу.». Також, апелянт зазначив про те, що «у зв`язку зі звільненням співробітників, Дергачова Артема Костянтиновича головного спеціаліста відділу судової роботи у місті Києві Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Лінник Юлії Анатоліївни головного спеціаліста відділу судової роботи у місті Києві Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Колток Оксани Миколаївни головного спеціаліста відділу судової роботи у місті Києві Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), осіб на яких було розподіллено та доручено вести справу №910/713/23, а також зі звільненням інших співробітників. Повторний розподіл справи відбувся після спливу строку на подання апеляційної скарги.». До заяви додано копії наказів про звільнення №903-к від 23.03.2023, №2605-к від 07.07.2023, №3017-к від 12.12.2022, копії наказу про призначення №2645-к від 11.07.2023.

Розглянувши наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження та додані докази на їх підтвердження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок учасників справи виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини другої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведеними положеннями Господарського процесуального кодексу України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги.

Учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги та підтверджені належними доказами.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями Господарського процесуального кодексу України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегія зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частина друга статті 114 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Колегія суддів наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Особа, яка заявляє клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку, повинна надати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що наведені скаржником у поданій 11.08.2023 заяві про усунення недоліків причини пропуску строку на апеляційне оскарження

Посилання скаржника, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, про те, що через надмірне навантаження, недостатню кількість працівників, звільнення осіб, на яких було розподілено та доручено вести справу №910/713/23, а також зі звільненням інших співробітників, апеляційну скаргу подано поза межами строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України, в певній мірі зводяться до змін внутрішньої організації роботи самого скаржника і само собою не може бути розцінено судом як поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження. Окрім цього, колегія суддів вважає ці доводи безпідставними, оскільки юридична особа не позбавлена можливості мати більше ніж одного представника. Скаржником не подано відповідних доказів щодо доведення протилежного,

Строк пропуску строку на апеляційне оскарження складає майже два місяці. В той же час, заявником не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що за такий тривалий час він не мав об`єктивної можливості здійснити оскарження судового рішення в апеляційному порядку.

При цьому самі лише обставини щодо відсутності можливості подати апеляційну у строк встановлений законом у зв`язку зі звільненням працівників, на які посилається скаржник у заяві, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строків на апеляційне оскарження, тому що зумовлені суб`єктивною поведінкою сторони і не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання належним чином оформленої апеляційної скарги у встановлений законом строк.

Таким чином, колегія вважає, що наведене не свідчать про наявність перешкод для подання апеляційної скарги у встановлений строк з моменту отримання повного тексту рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі № 910/713/23.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків».

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21.12.2010)

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28.10.2004).

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06).

Враховуючи наведене у сукупності, керуючись принципами рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та неупередженості суду, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не надав належних доказів на підтвердження поважності наведених в обґрунтування заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, оскільки інших доводів та доказів щодо наявності причин пропуску процесуального строку з обґрунтуванням їх поважності, які б позбавляли скаржника можливості подати апеляційну скаргу у встановлений ст. 256 ГПК України строк, що могло б бути підставою для відновлення пропущеного процесуального строку, заявлене клопотання не містить, а тому, поважних підстав для відновлення пропущеного строку не вбачається та не встановлено судом апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі №910/713/23 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 256, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі №910/713/23.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі №910/713/23.

3. Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі №910/713/23 та додані до неї матеріали повернути скаржнику.

4. Копію ухвали Північного апеляційного господарського суду надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.І. Буравльов

О.О. Євсіков