ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №909/807/23
УХВАЛА

про залишення позову без руху

06.09.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Валєєвої Т.Е.,

розглянувши матеріали позовної заяви (вх.№10246/23 від 01.09.2023) у справі

за позовом Івано-Франківського національного медичного університету

(вул. Галицька, 2, м. Івано-Франківськ, 76018)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут»

(вул. Бельведерська, 32А, м. Івано-Франківськ, 76010)

про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання природного газу та стягнення 140 992,94 грн надміру сплачених коштів

без повідомлення (виклику) представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківський національний медичний університет (далі - Івано-Франківський національний медичний університет, позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» (далі ТОВ «Івано-Франківськгаз збут», відповідач) про визнання недійсними додаткових угод №№ 1-23 до договору на постачання природного газу №41АВ767-885-21 від 08.02.2021 та стягнення 140 992,94 грн надміру сплачених коштів.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оспорювані додаткові угоди укладено на підставі хибної інформації щодо коливання цін на ринку на природній газ, які призвели до помилкового збільшення вартості газу, що у свою чергу спричинило переплату позивачем за поставлений природній газ на суму 140 992,94 грн.

Як на правову підставу заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 8, 19 Конституції України; ст. 1, 41 Закону України «Про публічні закупівлі»; ст. 11, 16, 203, 215, 216, 509, 525, 526, 610, 626, 628, 632, 638, 651, 652, 669, 670, 712 Цивільного кодексу України; ст. 42, 179, 180, 193 Господарського кодексу України.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується.

Отже, процесуальний закон гарантує кожному право на звернення до суду, проте таке право може бути реалізовано лише в порядку, визначеному цим кодексом.

Так, положеннями ст. 162, 164 ГПК України встановлено вимоги до позовної заяви та додатків до неї.

І. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 рік складає 2 684,00 грн.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення 140 992,94 грн надміру сплачених коштів, судовий збір за її подання становить 2 684,00 грн.

За приписами ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", в разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивачем, окрім однієї позовної вимоги майнового характеру, також заявлено 23 позовні вимоги немайнового характеру, а саме: про визнання недійсними додаткових угод №№ 1-23 до договору на постачання природного газу №41АВ767-885-21 від 08.02.2021.

Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір на загальну суму 64 416,00 грн.

Однак, при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5 368,00 грн, що підтверджуються платіжною інструкцією №3256 від 11.07.2023 на суму 2 684,00 грн та платіжною інструкцією №3257 від 11.07.2023 на суму 2 684,00 грн.

Разом з позовною заявою, позивачем подано клопотання про відтермінування сплати решти судового збору до ухвалення рішення у справі.

Розглянувши клопотання позивача про відтермінування сплати судового збору, суд зазначає таке.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 Закону України "Про судовий збір", норми якої є спеціальними.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в чинній редакції) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу ст. 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

При цьому, умови, визначені ст. 8 Закону України "Про судовий збір", диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Умови, визначені у п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, які перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, а саме, лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 вказаного закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Встановлений у ст. 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення судового збору є вичерпним.

Відповідна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18.

Враховуючи те, що предметом позову у даній справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, судом не може враховуватися майновий стан позивача та надаватися відстрочення сплати судового збору.

Виходячи з наведеного, обставини, на які посилається позивач, а саме проведення позивачем як державною установою діяльності виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисом та планом використання бюджетних коштів, та відсутність коштів для сплати судового збору відповідно до його кошторису, що обумовлює неможливість сплати судового збору, не можуть бути прийняті судом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим, вибіркове надання судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вказаного конституційного принципу, що є неприпустимим (позиція Касаційного господарського суду Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 26.01.2018 у справі №905/122/15).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна (далі - Конвенція), встановлено, що кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналізуючи право особи на розгляд її справи в суді, слід застосовувати положення ст. 6 Конвенції з урахуванням практики ЄСПЛ. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначено, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

При цьому, ЄСПЛ зазначає, що «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суд. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що правові підстави для відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, встановлені Законом України «Про судовий збір», відсутні, у зв`язку з чим позивачу необхідно доплатити 59 048,00 грн судового збору.

ІІ. Згідно з ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Стаття 91 ГПК України встановлює вимоги до письмових доказів, зокрема:

- письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом (ч. 2);

- копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4);

- учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (абз. 2 ч. 5).

Відповідно до п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів" від 01.07.2020 №144 (чинний з 01.09.2021) відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

У порушення вищевикладених норм позивачем не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством, деякі копії письмових доказів, а саме:

- копія розрахунку різниці завищення вартості придбаного газу Івано-Франківським національним медичним університетом в ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» до договору №41АВ767-885-21 від 08.02.2021 внаслідок підвищення ціни відповідно до додаткових угод за 2021 рік;

- копія вимоги (претензії) від 03.08.2023 №06/2515;

- копія рекомендованого повідомлення про надіслання вимоги.

ІІІ. Відповідно до п. 5, 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається з акта №10247/23 від 01.09.2023, складеного працівниками відділу документального забезпечення, канцелярії Господарського суду Івано-Франківської області, під час перевірки позовної заяви на наявність додатків, встановлено, що до позовної заяви від 01.09.2023 не долучено вказаного в додатку документа, а саме: копії цінової довідки Львівської торгово-промислової палати від 08.02.2021 №19-09/111.

Отже, зазначене свідчить про те, що позивачем не долучено до позовної заяви всіх документів, які вказано у додатку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 174 ГПК України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху та встановлення строку для усунення виявлених судом недоліків.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 4, 91, 161, 162, 164, 172, 174, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Івано-Франківського національного медичного університету (вх.№10246/23 від 01.09.2023) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання природного газу та стягнення 140 992,94 грн зайво сплачених коштів - залишити без руху.

2. Позивачу у десятиденний строк, з дня отримання даної ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду:

- докази доплати судового збору на суму 59 048,00 грн або змінити позовні вимоги;

- належним чином засвідчені копії письмових доказів, доданих до позовної заяви, а саме копії розрахунку різниці завищення вартості придбаного газу Івано-Франківським національним медичним університетом в ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» до договору № 41АВ767-885-21 від 08.02.2021 внаслідок підвищення ціни відповідно до додаткових угод за 2021 рік; копії вимоги (претензії) від 03.08.2023 №06/2515 та копії рекомендованого повідомлення про надіслання вимоги;

- копію цінової довідки Львівської торгово-промислової палати від 08.02.2021 №19-09/111 або уточнити перелік документів, які додаються до позовної заяви.

3. Повідомити позивача, що у разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Учасники справи можуть подавати до суду та отримувати від суду процесуальні документи в електронному вигляді. Для цього необхідно зареєструватись в підсистемах (модулях) Електронний суд, Електронний кабінет ЄСІТС; зареєструвати офіційну електронну адресу за посиланням http://cabinet.court.gov.ua/; та подати через Електронний кабінет ЄСІТС повідомлення про надання доступу до відповідної справи.

Також процесуальні документи у справі можуть бути надіслані на поштову адресу суду: вул. Грушевського, 32, м. Івано-Франківськ, 76018 та/або на офіційну електронну адресу суду: із обов`язковим застосуванням кваліфікованого електронного підпису (засоби зв`язку: тел. +41, +42).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Вебадреса, за якою можна знайти текст ухвали у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.Е. Валєєва