СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Харків Справа № 917/1295/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Плахов О.В. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" (вх. № 1146 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №917/1295/22, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Іванко Л.А., повний текст складено 10.04.2023,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м.Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз", м.Лубни

про стягнення 294730,50 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №917/1295/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 294730,50 грн, з яких: 221906,82 грн - основна заборгованість, 21204,52 грн - пеня, 45738,89 грн - інфляційні втрати, 5880,27 грн - 3% річних, 4420,97 грн витрати зі сплати судового збору.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що поданими позивачем доказами підтверджується вчинення відповідачем перевищення обсягу договірної потужності за вересень та жовтень 2021 року. Докази оплати вартості перевищення договірної потужності в загальній сумі 221906,82 грн у встановлені в Договорі строки, суду не надано, а відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 21204,52 грн, 3% річних в сумі 5880,27 грн, інфляційних в сумі 45738,89 грн, суд дійшов висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам Цивільного кодексу України та умовам Договору. З огляду на існуючий стандарт оцінки доказів, зокрема балансу вірогідностей, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, а також проаналізувавши пояснення сторін, суд вважає, що твердження позивача про існування боргу за укладеним між сторонами договором про надання послуг транспортування природного газу та надані позивачем докази є більш вірогідними ніж письмові заперечення проти них, а тому суд дійшов висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обставини перевищення замовленої потужності за Договором транспортування природного газу від 26.12.2019 та існування відповідної заборгованості.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №917/1295/22 та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" відмовити повністю; судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою заявлених позовних вимог є підписаний між сторонами договір транспортування природного газу № від 26.12.2019. За твердженням скаржника для належного виконання сторонами своїх прав і обов`язків за договором транспортування природного газу необхідним є укладення та підписання додатків № 1, 2 до Договору. Сторонами не заперечується те, що Додатки 1, 2 до договору № 191000179 від 26.12.2019 не укладалися та не підписувалися ані в момент підписання вказаного договору, ані в подальшому. Умовами укладеного Договору не передбачено здійснення розподілу потужності Замовнику (відповідачу) на період на добу наперед. При цьому акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за період з вересня 2021 по жовтень 2021 не містять підписів відповідача (Замовника за договором). Ні рахунки, ні звіти про використання замовленої потужності не містять формули та порядку здійснення відповідного розрахунку. Позивачем не надано первинних документів, які б свідчили про перевищення договірної потужності відповідачем у вересні-жовтні 2021 року відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи, з огляду на що складені позивачем односторонні звіти про використання замовленої потужності та рахунки не можуть бути належними доказами на підтвердження визначення обсягу перевищення замовленої (договірної) потужності та вартості цих послуг. Укладання додатка 1 до Договору № 191000179 від 26.12.2019 є тією суттєвою обставиною, від правильності встановлення якої залежать обставини щодо самого факту надання спірної послуги, адже в розрахунку її вартості приймають дані з додатку 1 до Договору від 26.12.2019, які не можна підмінити якимись іншими. Враховуючи вищевикладене та відсутність погодженої потужності у договорі, неможливість встановлення обсягів перевищення, апелянт вважаємо, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023, для розгляду зазначеної апеляційної скарги визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 залишено без руху апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" (вх. № 1146 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №917/1295/22.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1295/22.

03.07.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1295/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2023 у зв`язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Фоміна В.О., суддя Плахов О.В., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" (вх. № 1146 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №917/1295/22 та повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "29" серпня 2023 р. о 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104.

03.08.2022 до суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 9122), в якому представник просив апеляційну скаргу АТ "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №917/1295/22 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Позивач зазначив про помилковість тверджень апелянта стосовно необхідності укладання Додатків 1, 2 до договору № 191000179 від 26.12.2019, оскільки відповідно п. 2.3. Договору транспортування природного газу обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби. Виходячи зі змісту п. 2.3 та 2.7 Договору, Додатки 1 та 2 до Договору укладаються лише у випадку надання права використання гарантованої та/або переривчастої потужності та у випадку надання права використання потужності з обмеженнями. Не укладання вказаних додатків свідчить про те, що відповідач не замовив (не забронював) розподіл потужності того чи іншого виду, а тому позивач не був зобов`язаний забезпечувати для відповідача потужність точок входу/виходу на гарантованій та/або переривчастій основі/або права використання потужності з обмеженнями. На виконання вимог п.2.8, п. 8.4 Договору позивачем було направлено відповідачу через інформаційну платформу, підписані ЕЦП Акти наданих послуг, звіти про використання замовленої потужності, а також рахунок на оплату за перевищення договірної потужності за вересень 2021 року та жовтень 2021 року. Крім того, копії Актів наданих послуг були надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку. Проте, відповідач не звертався ні до позивача із мотивованими відмовами щодо підписання актів наданих послуг викладених у письмових формах (згідно п. 11.3 Договору), ні до суду щодо оскарження обсягів наданих Оператором ГТС послуг. Отже, це означає, що Відповідач погодився із обсягами послуг перевищеної потужності, однак дій щодо оплати вказаних послуг не здійснив. При цьому і звіти, і рахунки, і акти наданих послуг містять в собі відповідний розрахунок перевищення розміру договірної потужності допущених відповідачем у вересні та жовтні 2021 року. Крім того, з наданих звітів Форм 8в вбачається, що АТ «ЛУБНИГАЗ» самостійно подано до НКРЕКП підписані уповноваженими посадовими особами та скріплені печаткою підприємства звіти, яких відповідач у повному обсязі визнає обсяги переданого природного газу з газотранспортної системи та обсяги використаної потужності за вересень та жовтень 2021 року.

23.08.2023 до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (вх. № 10001), яку задоволено ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2023.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 29.08.2023 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представника позивача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві, просив в задоволені апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник апелянта в судове засідання 29.08.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2, а.с. 131).

Отже, під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено умови для реалізації учасниками справи прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 2 статті 273 цього Кодексу, проте відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника апелянта.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26 грудня 2019 року між позивачем (Оператор) та відповідачем (Замовник), керуючись Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2493 (далі Кодекс), було укладено Типовий договір № транспортування природного газу (далі - Договір) (т.1, а.с. 36-61).

Відповідно до п.2.1. Договору Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - Послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої Послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Згідно з п. 2.2. Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, у урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Договору Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуг є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього Договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання.

Відповідно до п. 2.3. Договору обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Пунктом 2.7. Договору встановлено, що Додаток 1 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 2 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 3 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідно до п. 2.5. Договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Пунктом 2.8. Договору передбачено, що взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні послуг транспортування газу здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідно п. 4.1. Договору Замовник зобов`язаний, крім іншого: не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати Оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим Договором та Кодексом.

Відповідно до п. 3.2. Договору Оператор має право, в тому числі, стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, та/або плату за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями в порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до п. 8.4. замовник, який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Відповідно до умов Договору у випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності Замовником (субєктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до ст.11 Закону України Про ринок природного газу покладено спеціальні обовязки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обовязків, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Пунктом 13.5 Договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 17.1. Договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з дня його укладення та діє на строк до 31 грудня 2020 року.

Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Сторонами Договору транспортування природного газу від 26 грудня 2019 року № було також було підписано Додаток №3 із зазначенням переліку комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу (т.1, а.с. 64-65).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" за результатом остаточної алокації, було встановлено перевищення Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" використання замовленої потужності за вересень 2021 року та жовтень 2021 року, у зв`язку із чим позивачем було направлено відповідачу через інформаційну платформу підписані ЕЦП Акти наданих послуг, звіти про використання замовленої потужності, а також рахунки на оплату за перевищення договірної потужності за вказаний період.

У зв`язку із несплатою відповідачем у строки, встановлені п. 2.5 та 8.4 Договором вартості перевищення договірної потужності за вересень та жовтень 2021 року в загальній сумі 221 906,82 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось у жовтні 2022 до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" 294730,50 грн, з яких: 221906,82 грн - основна заборгованість, 21204,52 грн - пеня, 45738,89 грн - інфляційні втрати, 5880,27 грн - 3% річних, 4420,97 грн витрати зі сплати судового збору.

30.03.2023 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог повністю з підстав зазначених вище у зазначеній постанові.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначалось судом вище, 26 грудня 2019 року між позивачем (Оператором) та відповідачем (Замовником) було укладено Типовий договір № транспортування природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.3. Договору обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Пунктом 2.7. Договору встановлено, що Додаток 1 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 2 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 3 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу.

Позивач зазначив, що замовник не заявляв про припинення дії Договору згідно п. 17.1, а тому він є діючим на момент звернення до суду з даним позовом. Відповідач проте вказаного не заперечував.

З приводу доводів апеляційної скарги стосовно відсутності укладення та підписання між сторонами додатків № 1, 2 до Договору № 191000179 від 26.12.2019, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частин першої і другої статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу (пункт 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС).

Отже, здійснення господарської діяльності відповідачем, як Оператором ГРМ з розподілу природного газу, знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем, як замовником послуг транспортування, не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач, як Оператор газотранспортної системи, надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Можливість замовлення відповідачем потужності на одну добу наперед (можливість отримання послуг) сторони узгодили у пунктах 2.3, 2.7 договору та визначили підстави і порядок виникнення обов`язку з оплати у випадку, коли обсяг використаної потужності перевищує обсяг договірної потужності за результатами звітного місяця (пункт 8.3 договору), а отже, досягли згоди щодо цієї істотної умови.

Додатки № 1 та № 2 до договору сторони дійсно не укладали.

Проте, укладання додатку №1, № 2 до договору є необхідним у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчатої потужності або потужності з обмеженням, крім випадку замовлення потужності на добу наперед, що безпосередньо зазначено в умовах п. 2.7 укладеного між сторонами Типового Договору № від 26.12.2019.

Колегія суддів дійшла висновків, що за умови відсутності укладених додатків 1, 2 до договору, не можна вважати, що сторони не погодили умови надання послуг із замовлення добової потужності.

Вказані висновки узгоджуються із правової позицією Верховного Суду наведеної в постанові від 8 квітня 2023 року у справі № 911/3195/21.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що сторони уклали додаток №3 до Договору, відповідно до п. 2.7. якого його укладення є обов`язковим коли замовник є оператором газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідач у цій справі є оператором газорозподільної системи, а тому укладення додатку № 3 до договору є обов`язковим, в якому перелічено комерційні вузли обліку газу, фактично встановлені в пунктах приймання-передачі газу із зазначенням в ньому максимальні витрати (об`єми) газу комерційним вузлом обліку за добу на стандартних умовах.

Вказане цілком спростовує доводи скаржника з приводу того, що для належного виконання сторонами своїх прав і обов`язків за договором транспортування природного газу необхідним є укладення та підписання додатків № 1, 2 до Договору, а відсутність узгоджених між сторонами умов щодо обсягів та порядку надання послуг (відсутність Додатка № 1 до Договору) унеможливлює виконання положень договору, у тому числі в частині порядку визначення обсягу та вартості перевищення замовленої (договірної) потужності.

Позивач здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності відповідачем за вересень - жовтень 2021 року, а саме: 1) за вересень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 559,75666 тис.куб.м, всього на загальну суму 83 399,27 гривень; 2) за жовтень 2021 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 929,63082 тис.куб.м, всього на загальну суму 138 507,55 гривень.

Відповідно п. 2.8 Договору позивач через інформаційну платформу направив відповідачу рахунки на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності за вересень-жовтень 2021 року на загальну суму 221906,82 грн (№09-2021-/1000921 від 30.09.2021, №10-2021-/1001021 від 31.10.2021) та звіти про використання замовленої потужності за цей період. Реєстр відправлених файлів з інформаційної платформи Оператора ГТС долучений до позовної заяви.

Матеріали справи також містять докази направлення відповідно до п.11.2 Договору позивачем, з інформаційної платформи відповідачу, актів наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності): - 12.10.2021 акт наданих послуг за вересень 2021 року; - 12.11.2021 акт наданих послуг за жовтень 2021 року.

Із звіту про використання замовленої потужності АТ "Лубнигаз" від 30.09.2021 вбачається, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, позивачем було встановлено, що у відповідні газові дні вересня 2021 року відповідачем було замовлено потужність в обсязі, яка дорівнює нулю (подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу пункт 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), проте фактично використано потужність в обсязі 559,75666 тис.м3.

Вказаний обсяг перевищення замовленої (договірної) потужності позивачем відображено в Акті наданих послуг та рахунку № 09-2021-/1000921 від 30.09.2021 559,75666 тис.м3, в якому також вказано тариф без ПДВ (встановлений Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013) на рівні 124,16 грн., а також суму з ПДВ 83 399,27 грн.

Таким чином, вартість перевищення замовленої (договірної) потужності за газовий місяць вересень 2021 року розрахована позивачем наступним чином: 559,75666 тис.м3 х 124,16 грн = 69 499,39 грн. х 20% = 83 399,27 грн.

За аналогічним алгоритмом позивачем здійснювався розрахунок вартості перевищення розміру договірних потужностей у жовтні 2021 року.

З наведеного чітко вбачається, що і звіти, і рахунки, і акти наданих послуг містять в собі відповідний розрахунок перевищення розміру договірної потужності допущених відповідачем у вересні та жовтні 2021 року.

Крім того, позивачем надіслано паперові екземпляри вказаних Актів наданих послуг засобами поштового зв`язку - листи № ТОВВИХ-21-11458 від 13.10.2021 та № ТОВВИХ-21 -12683 від 12.11.2021 із проханням підписати дані акти та повернути один примірник на адресу ТОВ "Оператор ГТС України", що підтверджується відповідними супровідними листами з доказами їх направлення.

В п. 11.3. Договору встановлено, що Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріплені печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

Відповідач підписані Акти наданих послуг позивачу не повернув.

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідача, як у замовника, в силу положень пункту 11.3. Договору з моменту отримання актів наданих послуг та рахунків на їх оплату виник обов`язок сплатити на користь позивача вартості перевищення договірної потужності саме за даними останнього.

При цьому відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту складання та направлення позивачу мотивованої відмови від підписання Актів наданих послуг за період вересень-жовтень 2021.

Крім того, в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження факту звернення відповідача до позивача з метою уточнення фактичних обсягів перевищення використання договірної потужності з метою дотримання положень пункту 4.1. Договору щодо свого обов`язку не перевищувати замовлені потужності, а також своєчасно оплачувати вартість наданих послуг.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновків, що відповідач у порушення умов Договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної плати за перевищення розміру договірної потужності за вересень-жовтень 2021 року, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем.

Отже, на підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновків, що відповідач використовував послуги доступу до потужності, позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності за вересень - жовтень 2021 року та направив на електронну адресу відповідача в інформаційній платформі рахунки та звіти про використання замовленої потужності, а також відповідні акти наданих послуг (в тому числі засобами поштового зв`язку), проте відповідач згідно умов договору за отримані послуги перевищення договірної потужності за вересень та жовтень 2021 року оплату не здійснив, при цьому будь-якої незгоди із вартістю не висловив.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що поданими позивачем доказами підтверджується вчинення відповідачем перевищення обсягу договірної потужності за вересень та жовтень 2021 року в загальній сумі 221906,82 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати перевищеної потужності підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Як зазначалось судом вище, пунктом 13.5 Договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Крім того, у відповідності до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 21204,52 грн, 3% річних в сумі 5880,27 грн, інфляційних в сумі 45738,89 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам Цивільного кодексу України та умовам Договору.

В апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи та незгода скаржника з приводу здійсненного позивачем розрахунку суми пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (див. постанови Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, а також, зокрема, і постанову від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), на яку також посилається скаржник).

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" (вх. № 1146 П/2) без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №917/1295/22 без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №917/1295/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.09.2023.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.В. Плахов

Суддя О.В. Шевель