номер провадження справи 4/116/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2023 Справа № 908/1527/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Наталя Григорівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», (юридична адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; поштова адреса: 69019, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39)

до відповідача Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15)

про стягнення 4380,85 грн.

08.05.2023 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна вих. № 515/134/2023 від 04.05.2023 (вх. № 1659/08-07/23 від 08.05.2023) Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м. Запоріжжя про стягнення 3357,50 грн. заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання № 2018/КД/368-0231 від 29.12.2018, 3 % річних в розмірі 46,89 грн., інфляційних втрат в розмірі 234,16 грн. та пені в розмірі 742,30 грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 справу № 908/1527/23 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.05.2023, після усунення недоліків позовної заяви,позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1527/23 в порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 4/116/23, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наразі строк, на який введено в Україні режим воєнного стану, продовжений до 15.11.2023.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та обґрунтовані посиланням ст., ст. 525, 526, 530, 610, 612, 1068 ЦК України, ст., ст. 173, 193, 220, 230-234 ГК України, умов договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання № 2018/КД/368-0231 від 29.12.2018, на підставі яких позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 3357,50 грн. заборгованості, 3 % річних в розмірі 46,89 грн., інфляційних втрат в розмірі 234,16 грн. та пені в розмірі 742,30 грн.

Ухвалою суду від 31.05.2023 у справі № 908/1527/23відповідачу запропоновано у строк до 15.06.2023, але не пізніше 15 днів з дня отримання ухвали суду, подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» () є: 69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи №908/1527/23 відповідач повідомлений належним чином ухвалою суду від 31.05.2023 про відкриття провадження у справі, яка 05.06.2023 отримана уповноваженою особою Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідач відзив на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду по справі строк не надав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, правову позицію у справі не висловив.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 30.06.2023 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, приймаючи до уваги військову агресію Російської Федерації проти України, ведення на території України режиму воєнного стану, складну безпекову ситуацією в місті Запоріжжі, постійні ракетні обстріли обласного центру і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, рішення прийнято без його проголошення 08.09.2023.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» відповідно до ст.641 ЦК України оголошено публічну пропозицію на укладення Договору комплексного банківського обслуговування суб?єктів господарювання (надалі - Публічна пропозиція) з метою надання банківських послуг, умови і правила надання яких визначено договором комплексного банківського обслуговування суб?єктів господарювання.

Банк звертається з цією Публічною пропозицією та бере на себе зобов?язання перед фізичними особами, які її приймуть(акцептують), надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених Договором за встановленими Банком тарифами, які оприлюднені на офіційному сайті Банку www.ukrgasbank.com, та/або на інформаційних дошках у відділеннях.

Відповідно до ст. 644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Публічна пропозиція разом з Заявою на приєднання та Тарифами є Договором комплексного банківського обслуговування суб?єктів господарювання.

29.12.2018 Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК»(Банк, позивач у справі) та Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»(Клієнт, відповідач у справі) укладено Договір комплексного банківського обслуговування суб?єктів господарювання № 62018/КД/368-0231 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору даний договір визначає умови та порядок надання Банком Послуг Клієнту та регулює відносини, що виникають між Клієнтом і Банком протягом строку дії Договору.

Згідно з п. 2.2, 2.3 Договору Банк надає Клієнту Послуги, перелік яких визначено пунктом. Клієнт самостійно обирає визначені в п. 2.2 Послуги, які він бажає отримати, та визначає їх у Заяві на приєднання, що затверджена актами внутрішнього регулювання Банку та розміщена на Сайті Банку.

Відповідно до п.п.2.2.2 комплексне банківське обслуговування Рахунку засобами Системи, в частині розрахункового обслуговування Поточного рахунку та Окремого рахунку, а також інформаційного обслуговування Іншого рахунку, за умови його(їх) наявності у Клієнта, в порядку та на умовах, визначених Договором. Можливість ініціювання проведення за допомогою Системи будь-яких інших операцій між Банком та Клієнтом, а також порядок та умови їх проведення з використанням електронних документів повинні передбачатись відповідними договорами між Банком та Клієнтом про проведення таких операцій.

Відповідно до Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування суб?єктів господарювання №2018/КД/368-0231 від 29.12.2018 відповідач підключений до Послуги передбаченої п.п. 2.2.2.

Частиною 1 статті 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Пунктами 2.4, 2.5 Договору узгоджено, що своїм підписом на Заяві на приєднання Клієнт підтверджує, що на момент укладання Договору Клієнт ознайомився з текстом Договору та усіма додатками до нього, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним у Договорі. Договір вважається укладеним після отримання Банком від Клієнта письмової, заповненої та підписаної Заяви на приєднання. Датою укладання Договору є дата підписання Клієнтом Заяви на приєднання. Номером договору є номер Заяви на приєднання.

Всі зобов?язання по даному Договору (надання Послуг, оплату Послуг, тощо) виникають з моменту підписання Банком та Клієнтом Заяви на приєднання та виконання Клієнтом інших умов, визначених Договором та чинним законодавством України, зокрема, після надання Клієнтом необхідних документів та інформації (п.2.6 Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору Банк відкриває Клієнту Поточний/Окремий рахунок згідно з наданою Клієнтом Заявою про відкриття поточного рахунку та після надання Клієнтом всіх необхідних документів, проведення ідентифікації та вивчення особи Клієнта відповідно вимог чинного законодавства України.

29.12.2018 відповідачем подано Заяву про відкриття поточного рахунку.

Приєднанням до Договору Клієнт погоджується оплачувати вартість Послуг за комплексне банківське обслуговування Банком Рахунку(ів) Клієнта у відповідності з умовами, визначеними у п. 3.6 та Тарифами (п.3.5.). Розмір та порядок оплати Послуг Банку визначений п.3.6.

За неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України і Договором. (п.6.1 договору).

Згідно з п. 3.6.1 договору обслуговування Банком Поточного/Окремого рахунку Клієнта здійснюється за плату, визначену на підставі і у відповідності з затвердженими Тарифами Банку, що є невід?ємною частиною Договору та розміщені на Сайті Банку та/або на інформаційних дошках у відділеннях Банку. Клієнт, за домовленістю з Банком, самостійно обирає Тарифи на обслуговування, шляхом надання Повідомлення, згідно з обраними ним Послугами, що діють в Банку на дату приєднання до Договору,якими Банк здійснюватиме обслуговування Поточного/Окремого рахунку. Зміни до Тарифів Банку відбуваються в порядку, зазначеному в п. 8.9. Договору.

Правочин, щодо внесення змін та/або доповнень до Тарифів та/або тексту Договору, або розірвання Договору, набуває чинності з першого календарного дня місяця, що слідує за місяцем розміщення на Сайті Банку http://www.ukrgasbank.com в розділі Малому та середньому бізнесу/Корпоративним клієнтам.

Відповідно до Повідомлення до Договору комплексного банківського обслуговування суб?єктів господарювання від 29.12.2018 встановлено плату визначену на підставі та у відповідності з затвердженими Тарифами Банку, що є невід?ємною частиною Договору, та розміщені на офіційному сайті Банку по розрахунково-касовому обслуговуванню по рахунку №8782.980 на умовах Тарифного плану «Основний корпоративний».

Відповідно до п. 4.2.7.Договору клієнт зобов?язаний сплачувати вартість Послуг Банку за обслуговування Поточного/Окремого рахунку згідно з Тарифами, що с невід?ємною частиною Договору та розміщені на Сайті Банку та/або на інформаційних дошках у відділеннях Банку.

Відповідно до Тарифного плану дана послуга визначається п.1.6, договірне списання проводиться останнього банківського дня місяця.

Позивач належним чином виконує свої договірні зобов?язання.

Відповідачем зазначений факт, належними і допустимими доказами, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, не спростований.

Проте, з 05.05.2021 відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості послуг Банку по Договору, виконується неналежним чином, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, а саме за розрахункове обслуговування, в розмірі 3357,50 грн., що підтверджується випискою по рахунку що підтверджується випискою по рахунку відповідача з 05.05.2021 по 12.04.2023 та розрахунком заборгованості.

Таким чином заборгованість відповідача за Договором комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання № 2018/КД/368-0231 від 29.12.2018за період з 05.05.2021 по 12.04.2023 становить 3357,50 грн., що стало підставою для звернення банку до суду з позовом у даній справі.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ч.4 ст. 1068 ЦК України клієнт зобов?язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи заборгованість відповідача за Договором комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання № 2018/КД/368-0231 від 29.12.2018 за період з 05.05.2021 по 12.04.2023 становить 3357,50 грн.

Факт наявності заборгованості відповідача підтверджується матеріалами справи.

Відповідач правом на заперечення проти заявлених до стягнення сум не скористався, свого документально та нормативно обґрунтованого контррозрахунку суду не подав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3357,50 грн. заборгованості за надані послуги є обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст. 230 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Нормами ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. (ч. 6 ст. 231 ГК України)

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує пунктом 6.3 Договору, яким сторони визначили, що за несвоєчасну оплату послуг Банку Клієнт сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого зобов`язання за кожен день такого прострочення.

Оскільки судом встановлений факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання №2018/КД/368-0231 від 29.12.2018, то вимога позивача про стягнення з відповідача пені є законною та обґрунтованою.

Відповідно до розрахунку позивача сума пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань становить в загальному розмірі 742,30 грн., яка розрахована за період з 05.05.2021 по 12.04.2023.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що даний розрахунок виконаний неправильно, оскільки при розрахунку пені позивачем не враховані приписи п. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно проведеного судом перерахунку з відповідача підлягає пеня в розмірі 841,67 грн. яка розрахована за період з 11.10.2022 по 12.04.2023.

Втім, оскільки позивачем заявлена менша сума до стягнення, суд, не виходячи за межі позовних вимог, задовольняє пеню в заявленому позивачем розмірі 742,30 грн.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань відповідачу нараховано 3 % річних за період з 05.05.2021 по 12.04.2023 в розмірі 46,89 грн. та інфляційні втрати за період з травня 2021 по березень 2023 року в розмірі 234,16 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стосовно інфляційних втрат, то відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 у справі № 910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Що стосується нарахованих 3 % річних, то приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних, то стягненню підлягають три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що даний розрахунок виконаний неправильно, оскільки при розрахунку 3 % річних позивачем допущено помилки при розрахунку річних, а при розрахунку інфляційних втрат позивачем не розраховано сукупний індекс інфляції за весь період прострочення.

Згідно проведеного судом перерахунку з відповідача підлягає 3 % річних в розмірі 195,38 грн. які розраховані за період з 05.05.2021 по 12.04.2023, та інфляційні витрати в розмірі 1240,71 грн., за період з травня 2021 по березень 2023 року.

Втім, оскільки позивачем заявлена менша сума до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд, не виходячи за межі позовних вимог, задовольняє 3 % річних в заявленому позивачем розмірі 46,89 грн., та інфляційні витратив заявленому позивачем розмірі 234,16 грн.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст., ст. 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м. Запоріжжя задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, ідентифікаційний код 00194122)на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», (юридична адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; поштова адреса: 69019, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39,ідентифікаційний код 23697280) 3357 (три тисячі триста п`ятдесят сім) грн. 50 коп. заборгованості, 742 (сімсот сорок дві) грн. 30 коп. пені, 46 (сорок шість) грн. 89 коп. 3 % річних, 234 (двісті тридцять чотири)грн. 16 коп. інфляційних втрат та 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Повне судове рішення складено « 08» вересня 2023 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.