ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 923/985/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні матеріали заяви Херсонського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі

за позовом Херсонського обласного центру зайнятості в інтересах Генічеської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості

до: Чорноморської митниці Держмитслужби

про стягнення 15 483,58 грн

представники сторін не прибули

встановив:

До Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Херсонського обласного центру зайнятості в інтересах Генічеської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості до Митницю ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі про стягнення 15483,58 грн.

Ухвалою від 22.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 27.09.2021 замінено відповідача у справі № 923/985/21 - Митницю ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі (м.Херсон, вул.Гоголя, 13, ) на його правонаступника Чорноморську митницю Держмитслужби (м.Херсон, вул.Гоголя, 13, ).

Рішенням від 11.11.2021 позовні вимоги задоволено, ухвалено стягнути з Чорноморської митниці Держмитслужби (м. Херсон, вул. Гоголя, 13, ) на користь Херсонського обласного центру зайнятості (м. Херсон, вул. Стрітенська, 7-а, ) допомогу по безробіттю виплачену ОСОБА_1 в сумі 15483,58 грн. (П`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят три гривні 58 копійок), а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн. (Дві тисячі двісті сімдесят гривень) на р/р № UA 0706235, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, .

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2022 рішення залишено без змін, справу повернуто до Господарського суду Херсонської області.

Однак, наказ на виконання рішення так і не був виданий через воєнний стан в країні з 24.02.2022 та окупацію м. Херсона.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 11/0/9-22 від 18.03.2022 було змінено територіальну підсудність справ Господарського суду Херсонської області на Господарський суд Одеської області.

Після деокупації міста Херсона справу було передано до Господарського суду Одеської області для видачі наказу.

23.06.2023 Господарським судом Одеської області (суддя Погребна К.Ф.) видано наказ у справі № 923/985/21 про стягнення з Чорноморської митниці Держмитслужби на користь Херсонського обласного центру зайнятості допомогу по безробіттю виплачену ОСОБА_1 в сумі 15483,58 грн. а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2270грн.

22.08.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла заява Херсонського обласного центру зайнятості про заміну сторони виконавчого провадження боржника - Чорноморську митницю Держмитслужби на правонаступника - Митницю в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (код 43946385, м. Одеса вул. Приморська 6).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи муж суддями від 22.08.2023, заяву передано на розгляд судді Литвинової В.В.

Ухвалою від 23.08.2023 розгляд заяви призначено в засіданні 13.09.2023.

Учасники справи отримали ухвали в електронних кабінетах відповідно до довідок про доставку електронного документу.

Дослідивши заяву Херсонського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд зазначає наступне.

Позивач направив для виконання наказ суду до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, але листом від 03.08.2023 № 04-22/10-06/2720 ГУ ДКСУ у Херсонській області повернуло наказ на підставі п.п. 3 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», Державну фіскальну службу реорганізовано шляхом поділу та утворено Державну митну службу України.

Згідно із абзацом 4 пункту 2 цієї постанови Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

16.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Державну митну службу України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ідентифікаційний код - 43115923).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну митну службу України, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (далі - Положення № 227), Державна митна служба України (Держмитслужба) є центральним органом виконавчої влади, реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Згідно із пунктом 7 Положення № 227 Держмитслужба здійснює повноваження безпосередньо та через територіальні органи. До територіальних органів Держмитслужби належать митниці та спеціалізовані органи.

Чорноморську митницю держмитслужби реорганізовано, як юридичну особу шляхом приєднання, як відокремленого підрозділу до Державної митної служби України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» (далі - Постанова № 858).

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1217-р «Питання Державної митної служби» з 08.12.2019 до Державної митної служби України перейшли функції і повноваження Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Чорноморську митницю Держмитслужби реорганізовано, як юридичну особу шляхом приєднання як відокремленого підрозділу (код ЄДРПОУ - 43335608) до Державної митної служби України для реалізації концепції єдиної юридичної особи на виконання вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» (далі - Постанова № 895) та наказів Держмитслужби від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів», від 27.10.2020 № 480 «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби».

Відповідно до п. 1 постанови КМУ від 30.09.2020 № 895, територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються

З 11.11.2020 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Чорноморська митниця Держмитслужби перебуває у стані припинення в результаті її реорганізації.

Відповідно до пункту 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (із змінами і доповненнями) (далі - Порядок № 1074), дія якого поширюється на територіальні органи центральних органів виконавчої влади, у разі приєднання права і обов`язки органу виконавчої влади переходять до іншого органу виконавчої влади, до якого здійснюється приєднання.

Згідно із пунктом 12 Порядку № 1074 орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Постанови № 895 територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом 4 пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права.

Наказом Державної митної служби України від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів» утворено територіальний орган як відокремлений підрозділ Державної митної служби України - Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

03.12.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань внесено запис про створення відокремленого підрозділу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі () без статусу самостійної юридичної особи.

Згідно з наказом Державної митної служби України від 30.06.2021 № 472 Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи з 01.07.2021 Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі як відокремлений підрозділ Державної митної служби України розпочала здійснення покладених на неї функцій.

Суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом в постанові від 16.06.2023 у справі № 925/1775/21:

« 78. Інститут правонаступництва органів державної влади різниться від інституту правонаступництва суб`єктів приватного права, оскільки є більш ширшим за змістом, включаючи в себе: правонаступництво в завданнях, функціях та повноваженнях як складових категорії компетенції органу виконавчої влади, а також щодо конкретних управлінських (організаційних) прав та обов`язків, які становлять зміст відповідних правовідносин - тобто публічне правонаступництво, за якого відбувається перехід владних прав та функції органу, що реорганізовується, до органу, що створюється, та правонаступництво в майнових приватних правовідносинах, в яких орган влади виступає як юридична особа приватного права.

79. У випадку публічного правонаступництва перехід таких прав та обов`язків оформлюється нормативним актом, тоді як правонаступництво в майнових приватних правовідносинах здійснюється на підставі передавального акта або розподільчого балансу. Юридична особа є припиненою з дати внесення до єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.»

Розглянувши заяву Херсонського обласного центру зайнятості про заміну сторони виконавчого провадження, суд виходить з наступного.

Згідно із абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частинами першою, другою статті 334 ГПК України визначено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Отже, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Така стадія розпочинається з набрання судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

За статтею 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 334 ГПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації (частина перша статті 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.

Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника (див. висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17).

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права.

Особливістю публічного правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права. При цьому можна виділити дві форми публічного правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Перша форма публічного правонаступництва - фактичне правонаступництво передбачає передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Натомість процесуальне публічне правонаступництво передбачає заміну судом сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

У даній справі Херсонський обласний центр зайнятості в якості підстави для заміни сторони виконавчого провадження - боржника посилається на обставини його реорганізації згідно постанов Кабінету Міністрів України внаслідок чого, згідно його тверджень, Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі є правонаступником боржника (відповідача у справі).

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади (частина перша статті 106 ЦК України).

Частиною другою статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України. Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів визначений Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (далі - Порядок № 1074).

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 1074 від 20.10.2011 орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади. Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Пунктом 6 Порядку № 1074 визначено, що права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється (абзац 1 пункту 12 Порядку № 1074).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1074 майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Згідно із частиною п`ятою статті 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини сьомої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у разі поділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутворених юридичних осіб та державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті поділу. Поділ вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичної особи, що припиняється у результаті поділу.

Отже, інститут правонаступництва органів державної влади різниться від інституту правонаступництва суб`єктів приватного права, оскільки є більш ширшим за змістом, включаючи в себе: правонаступництво в завданнях, функціях та повноваженнях як складових категорії компетенції органу виконавчої влади, а також щодо конкретних управлінських (організаційних) прав та обов`язків, які становлять зміст відповідних правовідносин - тобто публічне правонаступництво, за якого відбувається перехід владних прав та функції органу, що реорганізовується, до органу, що створюється, та правонаступництво в майнових приватних правовідносинах, в яких орган влади виступає як юридична особа приватного права.

У випадку публічного правонаступництва перехід таких прав та обов`язків оформлюється нормативним актом, тоді як правонаступництво в майнових приватних правовідносинах здійснюється на підставі передавального акта або розподільчого балансу. Юридична особа є припиненою з дати внесення до єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

З огляду на викладене, судом встановлено, що відсутні обставини завершення реорганізації відповідача (складання передавального акут/розподільчого балансу) та відсутні відомості запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо припинення юридичної особи відповідача -Чорноморської митниці Держслужби.

Отже, заміна відповідача його правонаступником є передчасною.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява Херсонського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 234, 334, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

постановив:

1. Відмовити в задоволенні заяви Херсонського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвала набрала законної сили з моменту підписання 13.09.2023 та може бути оскаржена протягом 10 днів до Південно - західного апеляційного господарського суду.

Суддя В.В. Литвинова