УХВАЛА

про призначення експертизи та зупинення провадження

м. Київ

27.07.2023Справа № 910/2318/23

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., при секретарі судового засідання Гаврищук К.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" вул. І.Федорова, 32-А, м. Київ, 03038 (поштова адреса: 01054, м. Київ, вул. Леонтовича, 9, корп. 1, оф. 301)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ УКРАЇНА" вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053

про стягнення 94232,26 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: Сечко С.В.

Від відповідача: Залевська Н.С.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 94 232,26 грн. страхового відшкодування

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на той факт, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну страхувальника позивача завдано матеріальної шкоди, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-0401-21-00229 від 30.06.2021 року, в зв`язку чим на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність водія транспортного засобу Mersedes-Benz Vito 112, державний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ПЗУ Україна", позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування в сумі 94 232,26 грн. в порядку суброгації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 02.03.2023 року позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2318/23, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування у даній справі, оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та враховуючи незначну складність справи, за відсутності клопотань про інше та підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з ініціативи суду, суд прийшов до висновку про розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Крім того, вказаною ухвалою суду також витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (02002, м. Київ-2, а/с 272) інформацію щодо ЕР № 206802798.

Судом встановлено, що на виконання вимог ухвали суду від 02.03.2023 року засобами електронного зв`язку 10.03.2023 року від позивача до суду надійшли пояснення № 2418 УСГ від 09.03.2023 року та через канцелярію суду 10.03.2023 року від Моторного (транспортного) страхового бюро України - інформація № 9-03/8132 від 10.03.2023 року щодо Полісу ЕР № 206802798; засобами електронного зв`язку та через систему "Електронний суд" від уповноваженого представника відповідача 28.03.2023 року надійшли два ідентичних за змістом клопотання № 270323-1/13 від 27.03.2023 року про призначення автотоварознавчої експертизи та зупинення провадження у справі № 910/2318/23. Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 року враховуючи звернення відповідача з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 27.07.2023 року.

У судове засідання 27.07.2023 року з`явилися уповноважені представники позивача та відповідача.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від учасників справи на час проведення засідання 27.07.2023 року до суду не надходило.

У судовому засіданні 27.07.2023 року представник відповідача підтримав подане клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи та просив його задовольнити.

Уповноважений представник позивача в судовому засіданні 27.07.2023 року вирішення клопотання відповідача про призначення експертизи залишив на розсуд суду.

Розглянувши в судовому засіданні 27.07.2023 року клопотання відповідача про призначення експертизи у справі судом встановлено, що в обґрунтування зазначеного клопотання про призначення експертизи в справі останній вказує на те, що розрахунок страхового відшкодування відповідача відрізняється за своїм переліком робіт та використаних матеріалів від розрахунку позивача, здійсненого при виплаті страхового відшкодування за Договором страхування КАСКО.

Як свідчать матеріали справи, станом на дату вчинення ДТП 26.12.2021 року цивільно-правова відповідальність осіб за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Mersedes-Benz Vito 112, державний номер НОМЕР_1 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відповідно до Договору (полісу) ЕР №206802798 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс), з наступними умовами: франшиза - 2 600,00 грн.; ліміт страхової суми за шкоду майну - 130 000,00 грн. Поліс станом на момент скоєння ДТП 26.12.2021 року був чинний.

Суд зазначає, що правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як зазначено відповідачем, виходячи з того, що матеріали, додані до заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" № 11/21192 від 03.04.2022 року на виплату страхового відшкодування у розмірі 223 517,89 грн., не містили висновків проведеної відповідно до законодавства експертизи із зазначенням вартості матеріального збитку з урахуванням зносу та містили суперечливі розрахунки, не підтверджені фактичними виплатами, на замовлення відповідача суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Видута Д.Ю. (свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 146 від 13.06.2017 року) був складений Звіт №72-D/10/73 від 21.04.2022 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля MAN TGM 18.520 становить 71 842,62 грн. з ПДВ та з урахуванням зносу (коєфіцієнт 0,411) вартість матеріального збитку заподіяного власнику, складає 44 841,29 грн. з ПДВ.

В подальшому, за результатами розгляду претензії позивача на підставі страхового акту № 17711/1 відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 34 764,74 грн., з урахуванням коефіцієнту зносу, франшизи в сумі 2600,00 грн. та за вирахуванням суми ПДВ в розмірі 7 473,55 грн., та здійснив його виплату позивачеві 17.05.2022 року платіжною інструкцією № 00076589, копія якої наявна в матеріалах справи.

Відтак, відповідач вважає за необхідне призначити у даній справі судову автотоварознавчу експертизу з метою досягнення повного та всебічного дослідження обставин, що мають значення для справи та отримання достовірного експертного висновку, позаяк, на переконання відповідача, позивачем при виплаті страхового відшкодування не були враховані принципи та методи оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Частиною 1 статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

За приписами ч.ч. 1, 4 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому положеннями ч.2 ст.2 ГПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, згідно ч. 1 ст. 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази тощо.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (ч. 2 ст. 210 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, рішення суду має прийматися у повній відповідності з нормами процесуального та матеріального права, з повним та об`єктивним дослідженням обставин та доказів. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги твердження про те, що призначення експертизи у справі є затягуванням розгляду справи, оскільки призначення експертизи у даній справі спрямоване на встановлення доказів, які мають значення для вирішення даного спору, і не свідчить про затягування розгляду справи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі № 914/1023/17 та від 24.01.2018 року у справі № 917/50/17.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006 року зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому питання щодо призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №927/685/20.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів, їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.

При цьому за відсутності фахової підготовки та спеціальних знань, з урахуванням змісту позовних матеріалів та заперечень, викладених в клопотанні відповідача про призначення експертизи, а також враховуючи специфіку спірних правовідносин, суд позбавлений можливості самостійного дослідження наданих сторонами на підтвердження їх спірних правових позицій доказів, та, відповідно, ухвалити рішення з дотриманням вищевказаних законодавчо визначених засад.

Таким чином, враховуючи обставини справи, з метою виключення суперечностей та неоднозначностей у визначенні сторонами фактичних даних, що входять до предмета доказування у даній справі та наданих сторонами доказах, а також те, що в процесі розгляду справи виникла необхідність для роз`яснення питань, які потребують спеціальних знань, для повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх матеріалів справи та фактичних обставин спору, за відсутності будь - яких заперечень з боку представника позивача, господарський суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача та призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно ч. 3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч. 4 ст. 99 ГПК України).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 99 ГПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Наразі, відповідачем у поданому клопотанні б/н від 27.03.2022 року про призначення експертизи викладено перелік питань для винесення на вирішення експерта та запропоновано доручити проведення автотоварознавчої експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (вул. Сім`ї Бродських, 6, м. Київ, 03057).

Судом прийнято до уваги запропоновані на вирішення експертизи питання відповідача, але з урахуванням предмету доказування у даному спорі, а також з метою приведення їх у відповідність до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень і Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (наказ Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5), згідно з ч. 4 ст. 99 ГПК України визначено питання в наступній редакції, а саме:

- Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля MAN TGM 18.520 державний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження при дорожньо - транспортній пригоді, що мала місце 26.12.2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, втрати товарної вартості та податку на додану вартість/без податку на додану вартість на запасні частини та матеріали?

- Який дійсний розмір матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26.12.2021 року, власнику транспортного засобу автомобіля MAN TGM 18.520 державний номер НОМЕР_2 , станом на дату ДТП 26.12.2021 року? та запропоновано доручити проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (вул. Сім`ї Бродських, 6, м. Київ, 03057).

При цьому, як свідчать матеріали справи, позивачем за наслідками забезпечення судом можливості реалізації своїх процесуальних прав на надання суду переліку питань, які можуть бути винесені на розгляд судової автотоварознавчої експертизи у даній справі, а також визначення експертної установи, відповідних пропозицій суду не надано, в тому числі в судовому засіданні 27.07.2023 року.

Суд зазначає, що у відповідності до змісту ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють, зокрема, державні спеціалізовані установи, до яких належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 ГПК України судом проведення експертизи доручається Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, оскільки вказана експертна установа відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" відноситься до суб`єктів судово-експертної діяльності, експерти КНДІСЕ мають необхідну для проведення зазначених експертних досліджень кваліфікацію та обладнання відповідного рівня, а отже виконують експертизи більш ніж як за 96 експертними спеціальностями, серед яких, зокрема, земельно - технічна експертиза та експертиза з питань землеустрою експертиза, у зв`язку з чим судом надано пріоритет саме зазначеному Інституту.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України "Про судову експертизу" витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Слід зазначити, що витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час розгляду справи має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи.

Оскільки саме відповідач звернувся до суду з відповідним клопотанням про призначення у даній справі автотоварознавчої експертизи, суд вважає за доцільне оплату за проведення призначеної судом експертизи покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ УКРАЇНА".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

В свою чергу суд зазначає, що реалізація судом наданого йому процесуальним законом права вирішувати питання щодо зупинення провадження має бути доцільною та належним чином мотивованою, зокрема, суд повинен проаналізувати ймовірні наслідки призначення експертизи, з урахуванням суті спірних правовідносин, підставами позову і оцінкою змісту позовної заяви у контексті захисту прав позивача саме у обраний ним спосіб та можливість його виконання в подальшому, що буде відповідати завданню господарського судочинства та не призведе до затягування строків розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі суд повинен проаналізувати чи буде призначення експертизи в справі мати правовий вплив на обраний позивачем спосіб захисту його прав у межах спірних правовідносин та можливість його подальшого виконання, а відтак чи буде зупинення провадження у справі доцільним та ефективним.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі № 910/9883/17 та постановах Верховного Суду, зокрема від 05.03.2019 року у справі № 910/701/17, від 10.04.2019 року у справі № 909/482/18, від 26.04.2019 року у справі № 923/628/17, від 03.09.2019 року у справі № 915/689/13, від 16.06.2020 року у справі № 927/110/18, від 09.12.2020 року у справі №910/15715/19.

З урахуванням вищенаведеного суд наголошує, що призначення зазначеної автотоварознавчої експертизи та, відповідно, зупинення провадження у справі до отримання судом її результатів, не спрямоване на затягування процесу розгляду справи, а його метою є зовсім інші цілі, зокрема, встановлення обставин, підстав, фактів тощо, які мають значення для справи № 910/2318/23, отже є законним та виправданим, позаяк воно буде мати правове значення для розгляду справи, а відтак не зашкодить ефективності правозастосування та не призведе до порушення принципу розумності дотримання процесуальних строків розгляду справи.

Таким чином, враховуючи тривалість проведення експертизи, обмеження процесуальних строків та необхідність направлення матеріалів справи до експертної установи, суд дійшов висновку про зупинення провадження по справі № 910/2318/23 до закінчення проведення судової експертизи та повернення матеріалів справи до суду.

Керуючись ст.ст. 99, 100-102, 177, 181, 182, 228-229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача про призначення у справі № 910/2318/23 автотоварознавчої експертизи задовольнити.

2. Призначити у справі № 910/2318/23 судову автотоварознавчу експертизу.

3. Проведення судової автотоварознавчої експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських (Смоленська), 6).

4. На вирішення експертів винести наступні питання:

- яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля MAN TGM 18.520 державний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження при дорожньо - транспортній пригоді, що мала місце 26.12.2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, втрати товарної вартості та податку на додану вартість/без податку на додану вартість на запасні частини та матеріали?

- який дійсний розмір матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26.12.2021 року, власнику транспортного засобу автомобіля MAN TGM 18.520 державний номер НОМЕР_2 , станом на дату ДТП 26.12.2021 року?

5. Для проведення експертизи матеріали справи № 910/2318/23 надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських (Смоленська), 6).

6. Попередити експертів, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

7. Повідомити експертів про те, що відповідно до ч. 8 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для справи, з приводу яких експерту не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

8. По закінченню експертизи висновки та матеріали справи № 910/2318/23, а також документи, що підтверджують витрати, пов`язані з проведенням експертизи, надіслати до господарського суду.

9. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на даній стадії розгляду покласти на відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ УКРАЇНА" (вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053), зобов`язавши оплатити рахунок за проведення експертизи, виставлений експертною установою, надавши суду докази такої оплати.

10. Зобов`язати сторони представити в розпорядження експертів, на їх вимогу, документи, матеріали та об`єкт дослідження, необхідні для проведення експертизи.

11. Попередити сторони про майнову відповідальність за невиконання вимог ухвали господарського суду.

12. Провадження у справі № 910/2318/23 зупинити на час проведення судової експертизи та отримання її результатів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 27.07.2023 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон