07.09.2023Справа № 910/8791/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аврора Груп» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8791/23
про стягнення 42 000 грн,
Представники сторін: не викликались
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Аврора Груп» (далі за текстом - ТОВ «Аврора Груп», Позивач, Перевізник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС Ексім» (далі за текстом - «ВВС Ексім», Відповідач, Експедитор) про стягнення 42 000 грн за надані послуги з перевезення вантажів за договором № 1183/Д від 28.03.2023 (далі за текстом - Договір).
В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що ним на виконання умов Договору надано транспортні послуги Відповідачу на суму 42 000 грн, на підтвердження чого надано акти надання послуг № 650 від 31.03.2023 та № 649 від 31.03.2023.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2023 у справі № 910/8791/23 позов ТОВ «Аврора Груп» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «ВВС Ексім» на користь ТОВ «Аврора Груп» заборгованість в розмірі 42 000 грн та судовий збір в розмірі 2 684 грн.

01.09.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про ухвалення додаткового рішення, в якому Позивач просить суд стягнути з Відповідача 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вказує, що Позивачем у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема і вказано, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 12 000 грн, докази понесення яких стороною буде подано у відповідності до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК України).

Відтак, враховуючи дотримання Позивачем порядку подання вказаних вище доказів та не вирішення судом питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне розглянути подану Позивачем заяву у зв`язку з чим зазначає наступне.

На підтвердження факту понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні докази:

- договір про надання професійної правничої допомоги № 31/03 від 31.03.2023;

- ордер серії АМ № 1053878 від 11.05.2023;

- Акт № 02 від 01.09.2023 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № 31/03 від 31.03.2023.

Згідно пункту 4.1. договору про надання професійної правничої допомоги № 31/03 від 31.03.2023 розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються в Актах прийому передачі наданих послуг. Сума наданих послуг сплачується Замовником протягом 30 робочих днів з дня підписання акту прийомки передачі наданих послуг.

З Акту № 02 від 01.09.2023 вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг в межах справи № 910/8791/23 становить 12 000 грн та складається з наступного:

- підготовка та подання заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу з ТОВ «ВВС Ексім» на користь ТОВ «Аврора Груп» 11.05.2023 в розмірі 42 000 грн - вартість 4 000 грн;

- підготовка та подання позовної заяви про стягнення боргу з ТОВ «ВВС Ексім» на користь ТОВ «Аврора Груп» 11.05.2023 в розмірі 42 000 грн - вартість 6 000 грн;

- підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8791/23 в частині стягнення судових витрат. - вартістю 2 000 грн.

Суд вказує, що даний акт підписаний сторонами (адвокатом та клієнтом) без зауважень та претензій, що відповідно свідчить про надання адвокатом послуг належним чином та прийняття Позивачем їх без зауважень та претензій.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять заперечень Відповідача щодо заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.11.2021 у справі № 910/7520/20.

Так, дослідивши наданий до матеріалів справи Акт № 02 від 31.03.202, суд зазначає, що відшкодуванню Відповідачем підлягають витрати в розмірі 6000 грн за написання та подання позовної заяви, а також витрати за підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення в розмірі 2 000 грн, оскільки витрати на суму 4 000 грн за підписання та підготовку заяви про видачу судового наказу не пов`язані з розглядом справи № 910/8791/23, а відтак не повинні відшкодовуватися Відповідачем виключно з підстав задоволення позову.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення поданої Позивачем заяви частково.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аврора Груп» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/10893/22 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС Ексім» (вул. Лєскова, буд. 3, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 43888072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аврора Груп» (пр. Незалежності, буд. 13, м. Житомир, 10031; ідентифікаційний код 43188483) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.

3. В задоволенні відшкодування Позивачу іншої частини витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 07.09.2023

Суддя Антон ПУКАС