ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1343/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

на рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2023, ухвалене суддею Бездолею Д.О., м. Одеса, повний текст складено 19.06.2023

у справі № 916/1343/23

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Зосимова Андрія Сергійовича

про: стягнення 159424,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Зосимова Андрія Сергійовича (далі ФОП Зосимов А.С.), в якому просило суд стягнути з останнього 159424,50 грн, з яких: 130174,50 грн тіло кредиту (що вклюбчає 43198,61 грн простроченої заборгованості за кредитом та 86975,89 грн строкової заборгованості) та 29250 грн комісії.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 09.11.2021 за № 71654455 (далі договір) в частині повного та своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати комісії за його обслуговування.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 у справі №916/1343/23 позов АТ «ПУМБ» задоволено частково, стягнуто з ФОП Зосимова А.С. на його користь 54465,55 грн заборгованості за кредитом, 29250 грн заборгованості за комісією та 1127,52 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, матеріалами справи підтверджується обставина наявності у відповідача простроченої заборгованості за договором (строк оплати по якій настав), яка, з урахуванням здійсненого позивачем розрахунку та станом на 30.03.2023 (день подання позову), становить 54465,55 грн. Також матеріалами справи підтверджується обставина прострочення відповідачем сплати платежів за комісією, станом на 30.03.2023, у розмірі 29250,00 грн. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 75708,95 грн, суд зазначив, що в цій частині позивачем заявлено про дострокове повернення відповідачем всієї суми кредиту, проте матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу відповідної вимоги саме про дострокове повернення всієї суми кредиту.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 75708,95 грн заборгованості за кредитом, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині, прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки п. 4.2. Типових умов кредитування в рамках кредитного договору «Кредит «всеБІЗНЕС», укладеного в Системі Інтернет-Банкінг ПУМБ DIGITAL BUSINESS АТ «ПУМБ», що є невід`ємною частиною договору. Скаржник зауважує, що у вказаному пункті передбачено, що попереднє направлення вимоги достроково повернути кредит є обов`язковим тільки для договірного списання коштів з рахунків боржника, а не для стягнення суми боргу у повному обсязі. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України не передбачено жодних умов щодо попереднього направлення вимоги дострокового повернення позики та сплати процентів. Таким чином, на думку скаржника, помилково застосувавши до процедури дострокового стягнення частини позики положення п. 4.2. Типових умов, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також скаржник зазначає, що суд не звернув увагу, що у вимозі від 30.01.2023 за вих № 4690 (яка була направлена відповідачу та від отримання якої останній ухилявся) позивач, окрім суми поточної заборгованості, вказував і суму для погашення всього боргу. Посилання на обидві ці суми мало на меті стимулювання боржника до погашення боргу будь-яким чином на його розсуд. У резолютивній частині вимоги зазначалось, що у випадку її невиконання банк залишає за собою право ініціювати звернення з позовом до суду з метою примусового стягнення кредитної заборгованості, а також вжити інші, передбачені чинним законодавством заходи, захисту прав та майнових інтересів кредитора.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи № 916/1343/23, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалі справи до суду апеляційної інстанції.

18.07.2023 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 апеляційну скаргу АТ «ПУМБ» залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, як таку, що не відповідає вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України (скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі), встановлено скаржником 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

01.08.2023 від АТ «ПУМБ» надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 2059/23/Д), до якої додана платіжна інструкція № 000315211/9 від 26.07.2023 на суму 644,16 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 за апеляційною скаргою АТ «ПУМБ» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 у справі № 916/1343/23 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено ФОП Зосимову А.С. строк до 21.08.2023 для подання відзиву та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншому учаснику справи.

Будь-яких заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги АТ «ПУМБ», колегія суддів у даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 у справі № 916/1343/23 лише в частині відмови у задоволенні позову

З огляду на предмет та підстави заявленого АТ «ПУМБ» позову, враховуючи висновки суду першої інстанції, викладені в обґрунтування підстав для відмови у частині задоволення позову, колегія суддів зазначає, що фактично, у даному випадку спірним є лише питання щодо наявності/відсутності підстав для дострокового повернення ФОП Зосимовим А.С. всієї суми кредиту.

З матеріалів цієї справи вбачається, що 09.11.2021 між АТ «ПУМБ» (далі банк) та ФОП Зосимовим А.С. (далі позичальник) укладено кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» № 71654455, відповідно до п. 1.1. якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором та Типовими умовами, зокрема (але не виключно), відповідно до наступного: сума кредиту 150000 грн підп. 1.1.1.; строк кредитування до 09 листопада 2023 року включно (підп. 1.1.3.); типові умови Типові умови кредитування в рамках кредитного договору «Кредит «всеБІЗНЕС», укладеного в Системі ІНТЕРНЕТ-БАНКІНГ ПУМБ DIGITAL BUSINESS АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», що розміщуються на інтернет-сайті банка (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною договору (підп. 1.1.8.).

Пунктом 1.4. договору сторони погодили графік повернення кредиту та сплати плати за кредит, який передбачає повернення кредиту рівними частинами щомісяця у сумі 8500,00 грн, з яких 6250,00 грн платіж за основною сумою кредиту та 2250,00 грн комісійна винагорода за обслуговування кредиту. Відповідно до умов графіку платежу щомісячні платежі повинні здійснюватись з 09.12.2021 по 09.11.2023 включно.

За умовами п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 5.5., 5.6. договору він складається з даного документа та Типових умов. З моменту укладення договору Типові умови стають його невід`ємною частиною. Банк має право в будь-який час вносити зміни до Типових умов, повідомляючи про це позичальника як передбачено Типовими умовами. Підписанням договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з договором та Типовими умовами, умови договору та Типових умов позичальнику відомі та зрозумілі. Укладаючи договір, позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно позичальника, рівно як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно банку. У всіх випадках, не передбачених договором, сторони керуються положеннями Типових умов та законодавством. В разі наявності будь-яких протиріч та/або невідповідностей між Типовими умовами та положеннями договору, такі положення договору мають пріоритет. Сторони домовились, що договір укладається сторонами в формі електронного документа за допомогою системи «Інтернет-Банкінг». Договір є оригіналом електронного документу після його підписання сторонами шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку та КЕП позичальника. Договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку та КЕП позичальника (з моменту накладення останнього КЕП) та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно договору в повному обсязі. До підписання договору позичальник ознайомився з Типовими умовами, завантаживши їх за посиланням, що доступне під час укладення договору в Кабінеті Digital. Розміщення Типових умов за посиланням в кабінеті Digital є належним способом надання Типових умов позичальнику. Датою надання Типових умов позичальнику та датою приєднання позичальника до Типових умов є дата підписання договору позичальником. Після підписання договору зі свого боку банк направляє позичальнику підписаний обома сторонами договір на адресу електронної пошти позичальника, зазначену в реквізитах договору. Позичальник підписанням договору підтверджує свою згоду на отримання на зазначену в розділі «Реквізити та підписи Сторін» договору адресу електронної пошти позичальника підписаного сторонами договору, а також будь-яких інших документів та інформації, пов`язаних з виконанням та/або обслуговуванням договору. Зміни до договору можуть бути внесені шляхом укладення додаткових угод у вигляді електронного документа або на папері. Право визначення форми додаткової угоди (на папері або у вигляді електронного документа) належить банку.

На підтвердження обставини підписання представником банку та відповідачем кредитного договору позивачем до матеріалів справи долучено протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с.11 т.1).

В матеріалах цієї справи містяться Типові умови (а.с.15-21, т.1), п. 4.2. яких передбачено, що у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.1.1.3., п.1.4. договору, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та Типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.

За змістом п. 5.1. Типових умов позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і в строки, визначені ст. 1 договору.

Згідно з підпунктом 8.2.1. п. 8.2. Типових умов банк має право призупинити надання позичальнику кредиту та/або вимагати його дострокового повернення у випадках, передбачених договором, Типовими умовами та/або законодавством України.

На виконання умов договору банком були перераховані на рахунок відповідача кошти у розмірі 150000 грн, що підтверджується наявною у справі платіжною інструкцією від 09.11.2021 № TR.53648307.91142.8810 (а.с. 22 т. 1).

Як вбачається з виписки по рахунку відповідача (а.с. 23 т. 1), на виконання умов договору відповідачем у період з 08.12.2021 по 09.02.2022 здійснювалось погашення суми отриманого кредиту та сплачувались суми комісійної винагороди. Так, всього за кредитом відповідачем було сплачено на користь банку 19825,50 грн, а комісії 6750,00 грн.

Підтвердження здійснення відповідачем інших погашень за договору матеріали справи доказів не містять.

11.02.2023 позивачем засобами поштового зв`язку було направлено на адресу відповідача вимогу від 30.01.2023 № 4690 про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором від 09.11.2021 № 71654455 (а.с. 24-27 т.1), в якій банк повідомив відповідача та зазначив про наявність у останнього заборгованості перед банком, станом на 30.01.2023, у розмірі 156448,68 грн (сума для повного погашення кредиту), при цьому, банк вимагав від відповідача негайно погасити прострочену заборгованість згідно графіку погашення платежів за договором в сумі 67948,61 грн.

Частиною першою ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Згідно ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

«Користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

При цьому, надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.

Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України (постанова Верховного Суду від 30.05.2023 у справі № 911/3728/20).

За умовами укладеного між сторонами договору сторони погодили строк повернення кредиту до 09.11.2023.

Водночас, пунктом 4.2. Типових умов (а.с.15-21, т.1), які є невід`ємною частиною договору, передбачено, що у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.1.1.3., п.1.4. договору, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та Типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.

Статтями 6 і 627 ЦК України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Саме така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Господарський кодекс України передбачає широку свободу сторін при укладенні господарських договорів, з урахуванням того, що суб`єкти господарювання є рівними за своїм правовим статусом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України). При цьому, законодавець передбачив, що спрямування сторін договору має презюмувати безперечне виконання договірних зобов`язань. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

А тому, аналізуючи умови укладеного між сторонами договору, зокрема, Типових умов, судова колегія дійшла висновку про те, що сторони узгодили між собою порядок зміни істотної умови договору строку повернення позичальником кредитних коштів, який фактично регламентує по-перше: право банку вимагати дострокового погашення кредитних зобов`язань, і по-друге: передумови для такої зміни строку погашення, пов`язані з обов`язком банку направити позичальнику відповідне повідомлення.

Іншими словами, сторони договору не визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а визнали саме направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, з огляду на що, така зміна умов договору не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту без направлення боржнику відповідного повідомлення.

У даному випадку вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитом є не просто звичайними заходами досудового врегулювання спору, додержання яких є неообов`язковими для сторін до звернення до суду, а є умовами укладеного договору, відповідно до яких у сторін виникають інші зобов`язання з іншими строками виконання та наслідками, і недоведеність позивачем дотримання ним таких умов договору є підставою для відмови у його позовних вимогах.

Колегія суддів зауважує, що банком на адресу позичальника не надсилалося повідомлення саме з вимогою дострокового погашення кредиту у повному обсязі.

Місцевий господарський суд обґрунтовано відзначив, що вимогою від 30.01.2023 № 4690, на яку посилається позивач, відповідача хоч і повідомлено про наявність заборгованість з отриманого кредиту, однак Банк вимагав сплатити лише прострочену заборгованість за кредитом, яка станом на день пред`явлення вимоги, за розрахунком банку, становила лише 67948,61 грн.

Інших письмових доказів щодо наявних між сторонами кредитних правовідносин матеріали господарської справи не містять.

Таким чином, за кредитним договором не настав термін виконання грошових зобов`язань у повному обсязі, оскільки банк не дотримав установлений договором порядок дострокового повернення коштів, внаслідок чого термін погашення заборгованості у повному обсязі не настав, тому є підстави для стягнення лише простроченої заборгованості за кредитом.

Рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 у справі № 916/1343/23 про відмову у задоволенні позову в оскаржуваній частині ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 у справі № 916/1343/23 - без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська