ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/495/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Нафтотранс"

на рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 (суддя Шаратов Ю.А.)

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 (колегія суддів: Принцевська Н.М., Діброва Г.І., Колоколов С.І.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Нафтотранс" (далі - ТОВ "Нафтотранс")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітрідат Одеса" (далі - ТОВ "Мітрідат Одеса")

про стягнення штрафу за затримку доставки вантажу в розмірі 244 062,00 грн.

Суть спору

1. Спір у цій справі стосується правомірності стягнення штрафу з експедитора за прострочення доставки вантажу за умови, що вантаж взагалі не був доставлений експедитором отримувачу.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

2. 29.10.2018 ТОВ "Нафтотранс" (як покупець) та компанія Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай (як продавець) уклали контракт №20181112 (далі - Контракт), відповідно до якого покупець та продавець погодилися здійснити угоду щодо нижчевказаних товарів у відповідності з міжнародними правилами перевезення та оформлення вантажів при торгівельних операціях INCOTERMS 2010 режим поставки відповідатиме CIF. Вказаним Контрактом сторони узгодили поставку лому міді у кількості 20 т.

3. У додатку №1 до Контракту (специфікація), сторони узгодили предмет договору - лом мідної проволоки у кількості 20 т.

4. Відповідно до комерційного інвойсу, 08.01.2019 компанія Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай з порту Тяньцзінь направила до Одеського морського порту обумовлений контрактом вантаж.

5. 25.02.2019 ТОВ "Мітрідат Одеса" (як експедитор) та ТОВ "Нафтотранс" (як клієнт) уклали договір транспортного експедирування №02/25-02 (далі - Договір), за умовами якого:

- клієнт доручає експедитору, а експедитор в інтересах клієнта забезпечує надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування вантажів, які перевозяться залежно від конкретного комбінованого транспортного ланцюга, який розробляється для перевезення кожної партії вантажу, морським (у тому числи контейнера), залізничним та автомобільним транспортом по території України, країн СНД та других держав; при цьому, на кожне перевезення вантажу, шляхом підписання додаткової угоди до договору відповідно до відповідної заявки клієнта, фіксуються умови перевезення, вид та найменування вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, пункти призначення та відвантаження вантажу, порядок узгодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта, строки доставки вантажу, а також інші умови, які пов`язані з виконанням даного договору, угоджені між сторонами (п.1.2);

- експедитор зобов`язується за рахунок і плату клієнта забезпечувати ТЕО, а також організацію перевезення вантажів клієнта різними видами транспорту територією України та за її межами, а також надавати інші послуги клієнту за узгодженням сторін (п.2.1.1.);

- експедитор сплачує перевезення та інші послуги третіх осіб самостійно з подальшим відшкодуванням понесених витрат за рахунок клієнта тільки після попереднього узгодження з клієнтом (п.2.1.3.);

- експедитор не несе відповідальності за кількість та/або якість вантажу та/або його пакування, доставленого в місце призначення вантажу за наявності непошкоджених пломб відправника, якими було опломбовано технічно справний та не маючий механічних ушкоджень контейнер та/або транспортний засіб на місці загрузки/митного оформлення вантажу (п.2.1.9.);

- експедитор приймає на себе матеріальну відповідальність за збереження (втрату, пошкодження, недостачу) вантажу з моменту отримання експедитором або іншою особою, якій експедитор довірив право на отримання вантажу, вантажу до перевезення і до моменту передачі клієнту, або іншій особі, вказаною клієнтом, або вивантаження на СТЗ/ТС, відповідно до умов договору та чинного законодавства України (п.2.1.11.);

- відповідальність за вантаж під час його морського перевезення несе морський перевізник згідно з правилами і умовами перевізника, викладених в його коносаменті чи інших його правилах/умовах; відповідальність експедитора визначається з урахуванням положень коносаментів, на підставі яких експедирується вантаж (п.2.1.12);

- за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу, що сталася з вини експедитора, експедитор відшкодовує клієнту збитки в повному обсязі, на підставі оригінального акту незалежної експертизи про стан вантажу за участю представників Торгово-промислової палати (далі - ТПП) країни вантажоодержувача, який встановлює факт настання шкоди, причини його виникнення і розмір заподіяної шкоди; оплата послуг по незалежній експертизі відноситься на рахунок клієнта з подальшим віднесенням вищеназваних витрат на винну сторону; клієнт зобов`язаний надати експедитору претензію з калькуляцією шкоди, а також інвойси на пошкоджений вантаж для підтвердження вартості вантажу; у разі відсутності таких документів претензії до розгляду не приймаються; вантаж вважається втраченим після закінчення 60 днів з моменту закінчення терміну доставки (п.2.1.14.);

- експедитор має право на відшкодування додаткових витрат, які виникли в нього при виконанні договору, якщо такі витрати були здійснені в інтересах клієнта (п.2.2.8);

- клієнт несе відповідальність перед експедитором за користування контейнерним та іншим обладнанням понад встановлений строк (демередж або детеншн) відповідно до умов, встановлених судноплавною лінією, у власності якої перебуває таке обладнання (п.3.2.7);

- експедитор має право залучати третіх осіб для виконання зобов`язань за вказаним договором (п.2.2.11.);

- клієнт несе відповідальність перед експедитором за користування контейнерним та іншим устаткуванням понад встановлений строк (demurrage та/або detention), навіть у разі зберігання вантажу в порту, у відповідності з умовами встановленої суднохідної лінії , власністю якої таке устаткування є (п.3.7.);

- у випадку відмови клієнта від вантажу, що прибув на його адресу, або відмови вантажоотримувача від вантажу, що прибув на його адресу від клієнта, клієнт сплачує всі фактичні витрати, які понесені експедитором/його субпідрядником/морським перевізником, вартість простою транспортних засобів, demurrage та/або detention суднохідної контейнерної лінії - власника контейнерного устаткування, а також витрати, необхідні для повернення вантажу вантажовідправнику або клієнту або видалення/утилізації вантажу (п.3.2.10.);

- послуги експедитора сплачуються клієнтом на умовах 100% передоплати на підставі виставленого експедитором рахунку в строк, обумовлений п.4.2. цього договору; у разі виникнення в експедитора додаткових витрат, сплати штрафів та проведення інших платежів в інтересах клієнта та пов`язаних з виконанням договору, експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок, який підлягає оплаті клієнтом в строк, передбачений п.4.2. договору (п.4.1.);

- клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 банківських днів з дати його отримання шляхом перерахування вказаних коштів на розрахунковий рахунок експедитора (п.4.2.);

- за прострочення оплати рахунку експедитора клієнт сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.4.3.);

- експедитор несе відповідальність за втрату чи пошкодження вантажу та/або його упаковки, викликані діями або бездіяльністю залученим ним автоперевізників за умови належного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених п.3.2.6. договору (п.п.5.2.1.);

- експедитор несе відповідальність за порушення строків доставки вантажу; при затримці строку доставки вантажу по технічним причинам автотранспорту, особистих питань чи причин водія більше ніж на 24 години, експедитор сплачує штраф в розмірі еквівалентному 50 дол. США по курсу НБУ, за кожну наступну добу затримки вантажу (контейнера) (п.п.5.2.6);

- експедитор не несе відповідальності за кількість та/або якість вантажу та/або його пакування, доставленого в місце призначення вантажу за наявності неушкоджених пломб, якими було опломбовано контейнер та/або транспортний засіб на місці завантаження/митного оформлення вантажу (п.5.2.4.).

6. Договір підписаний належним чином та скріплений печатками сторін в добровільному порядку, без заперечень та зауважень.

7. 27.02.2020 директор ТОВ "Нафтотранс" видав на ім`я ТОВ "Мітрідат Одеса" довіреність на експедирування в порту та оформлення всіх необхідних документів, отримання та доставку кінцевому отримувачу вантажу, який прибув на адресу ТОВ "Нафтотранс" в контейнері №COSU143619380 в Одеський морський торгівельний порт.

8. 27.02.2020 ТОВ "Мітрідат Одеса" виставило ТОВ "Нафтотранс" рахунок на оплату №18286 на загальну суму 45 600,60 грн.

9. 27.02.2019 брокером ТОВ "Брокерське Агентство "Каяніс" оформило митну Декларацію UA70000/2019/900588.

10. 04.03.2019 на виконання зобов`язань за Договором, експедитор здійснив отримання від офіційного представника СOSCO SHIPPING CO., LTD в Україні ТОВ "Коско Шиппінг Лайнз КО., ЛДТ" та здійснив внутрішнє портове експедирування контейнера №COSU з вантажем, який прибув до Одеського морського торгівельного порту та був відвантажений з борта судна 02.03.2019-03.03.2019.

11. 04.03.2019 перевізник ТОВ "Телк Ювіс", визначений експедитором, надав під завантаження автомобіль марки DAF модель 95XF380, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 , що підтверджується видатковим ордером №0427984 від 04.03.2019, в якому вказано вагу вантажу нетто 20120 (кг). Контейнер з вантажем був завантажений на автомобіль, наданий перевізником. Передача вантажу від експедитора перевізнику оформлена Міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №043670 від 04.03.2019. Перевізник отримав вантаж, а водій розписався про його отримання в обумовлений договором термін

12. 05.03.2019 при відкритті контейнера №CSLU 2202446/211 з пломбою №J863252 працівники Донецької митниці ДФС в присутності генерального директора ТОВ "Нафтотранс" та менеджера з логістики ТОВ "Брокерське Агентство "Каяніс" виявили невідповідність вантажу у контейнері вантажу, вказаному у товаросупровідних документах, про що складений Акт про проведення фізичного (ідентифікаційного) огляду товарів та інших предметів б/н від 05.03.2019. Після проведення попереднього фізичного (ідентифікаційного) огляду вантажу Донецька митниця ДФС повісила нову пломбу з відтиском "Митниця 700/156".

13. У цей же день посадові особи Донецької митниці в присутності генерального директора ТОВ "Нафтотранс" та менеджера з логістики ТОВ "Брокерське Агентство "Каяніс" склали Акт б/н про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату, яким, зокрема, зафіксовано, що:

- у контейнері №CSLU2202446/211 з пломбою №J863252, яка відповідає супровідним документам (к/с COSU), на вантажному автомобілі НОМЕР_1 / НОМЕР_3 виявлено, що найменування товару, який зазначений в документах (лом (брухт) мідного дроту з рафінованої міді без сплавів, чистий від ізоляції та інших покриттів і сміття у кількості 20 шт., кількість вантажних місць - 20, вага брутто - 20 120, вага нетто - 20 000, країни походження - 156 Китай) не відповідає фактичному;

- зафіксовано, що наявною є невідома речовина сипучого вигляду коричневого кольору у мішках;

- зафіксовано, зокрема, що фактична наявність товару не відповідає заявленому у товаросупровідних документах, пакування виявленого фактичного товару не порушено.

14. Акт підписав директор ТОВ "Нафтотранс" особисто.

15. 05.03.2019 ТОВ "Нафтотранс" та ТОВ "Гранд Терра Інвест" уклали договір на послуги з розміщення автотранспорту та вантажу у зоні митного контролю та на митному складі від 05.03.2019.

16. 11.03.2019 Донецька ТПП України склала акт експертизи №Є-48, яка проведена на замовлення ТОВ "Нафтотранс". В акті зафіксовано, що вантаж, який фактично знаходиться в контейнері №CSLU2202446, не відповідає товаротранспортним документам та умовам контракту №20181112 від 29.10.2018, додатку №1 до контракту, укладеного між ТОВ "Нафтотранс" та компанією Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай.

17. 19.03.2019 Державний гемологічний центр України провів експертизу про визначення виду матеріалу вантажу, за результатами якої склав висновок №23423/430304-Д, відповідно до якого було проведено експертне дослідження матеріал вогнетривкий (пісок) 18 т., код товару згідно з УКТВЕД, країна походження Китай, контракт від 20.10.2018 №20181112, проформа-інвойс від 15.03.2019 №2 та встановлено, що вартість товару складає 720,00 USD.

18. 19.03.2019 ТОВ "Мітрідат Одеса" листом №1903/19 закликало, зокрема, ТОВ "Нафтотранс", не проводити митне оформлення реекспорту помилково отриманого вантажу за коносаментом СOSU, контейнер №CSLU2202446, у зв`язку з відсутністю підтвердження від отримувача вантажу - компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай, про отримання та оплату помилково відправленого вантажу.

19. 19.03.2019 ТОВ "Нафтотранс" направило на адресу ТОВ "Мітрідат Одеса" гарантійний лист №10/15, відповідно до якого клієнт гарантував оплатити послуги з транспортно-експедиторського обслуговування по поверненню вантажу до Одеського морського торговельного порту, відповідно до умов Договору.

20. 20.03.2019 ТОВ "Мітрідат Одеса" листом №13/1 повідомило ТОВ "Нафтотранс" про відмову від прийняття вантажу до перевезення до надання листа від відправника про прийняття вантажу, а також вирішення всіх фінансових питань, оскільки як зазначив експедитор, клієнт відмовився від отримання товару та вирішив здійснити його реекспорт, незважаючи на наявний лист компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай, в якому зазначено прохання не відправляти вантаж до Китаю, оскільки це дуже затратно, відсутнє підтвердження вказаної компанії на прийняття вантажу та покриття всіх витрат щодо його транспортування, що в свою чергу унеможливлює прийняття цього контейнеру лінійним агентом СOSCO SHIPPING CO., LTD до перевезення.

21. 20.03.2019 ТОВ "Брокерське Агентство "Каяніс" зареєструвало митну декларацію UA700100/2019/001080, згідно з якої ТОВ "Нафтотранс" оформило повернення компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай товару: вогнетривкий пісок вагою 18 000 кг. у контейнері №CSLU2202446, у зв`язку з помилковою поставкою на підставі ст.19 Митного кодексу України (далі - МК).

22. У квітні 2019 року менеджер з логістики ТОВ "Брокерське Агентство "Каяніс" Маслова Т.Л. без відома клієнта скасувала митну декларацію UA700100/2019/001080 у режимі реекспорту до настання 30 денного терміну декларації.

23. Листом від 17.04.2019 №1704/19 ТОВ "Мітрідат Одеса" погодилося на здійснення перевезення контейнеру №CSLU2202446 та повідомило ТОВ "Нафтотранс" про необхідність оформлення експортної декларації.

24. 17.04.2019 оформлено Міжнародну товарно-транспортну накладну СМR б/н від 17.04.2019 відповідно до якої перевізник ТОВ "Телк Ювіс" здійснювало перевезення вогнетривкого піску вагою 18 000 кг у контейнері №CSLU2202446 з пломбою "Митниця 700/078", який завантажено на автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіп з реєстраційним номером НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 .

25. 19.04.2019 автотранспорт експедитора з вантажем під митним контролем здійснив виїзд з території митного посту та вирушив у сторону митної зони Одеського морського торгівельного пору міста Одеса.

26. 20.04.2019 відповідно до приймального акту №1407672 контейнер CSLU2202446 з пломбою "Митниця 700/078" водій ОСОБА_1 передав на зберігання ТОВ "Бруклін-Київ Порт" в Одеському морському торгівельному порту.

27. 20.04.2019 ТОВ "Брокерське Агентство "Каяніс" зареєстровало митну декларацію UA700100/2019/001769, згідно якої ТОВ "Нафтотранс" повторно оформило повернення компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD, Китай товару: вогнетривкий пісок вагою 18 000 кг у контейнері №CSLU 2202446, в зв`язку з помилковою поставкою на підставі ст.19 МК.

Короткий зміст позовних вимог

28. В лютому 2022 року ТОВ "Нафтотранс" звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до ТОВ "Мітрідат Одеса" про стягнення штрафу за затримку доставки вантажу в розмірі 244 062,00 грн.

29. Позовні вимоги, із посиланням на ч.3 ст.6, ч.1 ст.252, статті 509, 526, 549, 610, 611, 614, ч.2 ст.908, статті 909, 929, 932 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 173, 193, ч.1 ст.216, ст.218, ч.1 ст.230, частини 4, 6 ст.231, ч.6 ст.232, ст.307 Господарського кодексу України (далі - ГК), статті 1, 3, 11, ч.3 ст.14 Закону "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 №1955-IV, обґрунтовані виникненням у відповідача обов`язку сплатити штраф, передбачений пп.5.2.6 п.5.2 Договору внаслідок порушення строків доставки вантажу.

30. Позивач вказує, що відповідач як експедитор не доставив вантаж "Лом мідного дроту", у зв`язку з чим у нього виник обов`язок зі сплати штрафу за затримку строків доставки вантажу більше ніж на 24 години у розмірі 50 доларів США по комерційному курсу НБУ, за кожну наступну добу затримки доставки вантажу (контейнера); на підставі пп.5.2.6 п.5.2 Договору за період з 07.03.2019 по 04.09.2019 нараховано суму штрафу в розмірі 244 062,00 грн (1 341,00 грн х 182 = 244 062,00 грн), а до розрахунку взято курс НБУ у розмірі 1 долар США = 26,82 грн (50 х 26,82 грн = 1 341,00 грн).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

31. Господарський суд Одеської області рішенням від 27.10.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023, у задоволенні позову відмовив.

32. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, таким:

- постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у справі №916/192/20 встановлено, що у період з 04.03.2019 по 05.03.2019 контейнер №CSLU2202446 із вантажем було перевезено із Одеського морського порту до пункту призначення - міста Маріуполь, вулиця Купріна, 10, та вантаж знаходився під митним контролем, про що наявна відмітка Одеської митниці ДФС на CMR; митницею було підтверджено цілісність пломби вантажовідправника №J863252 на момент доставки контейнера №CSLU2202446 в місце призначення; вантаж прибув в місце призначення у непошкодженому контейнері та з непошкодженими пломбами, що підтверджується самим ТОВ "Нафтотранс";

- умовами Договору встановлено відповідальність саме за прострочення виконання експедитором зобов`язання з доставки вантажу (контейнера), а не за його втрату чи виявлення невідповідності вантажу товаросупровідним документам (коносаменту, СМR);

- зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що доводи позивача стосуються втрати вантажу, а також його невідповідності товаросупровідним документам; оскільки вантаж первісного позивача прибув в місце призначення у непошкодженому контейнері та з непошкодженими пломбами, що підтверджується самим ТОВ "Нафтотранс", підстави покладати відповідальність за невідповідність вантажу супровідним документам на експедитора відсутні;

- у період з 04.03.2019 по 05.03.2019 контейнер з вантажем було доставлено із Одеського морського порту до пункту призначення - місто Маріуполь, вулиця Купріна, 10, вантаж знаходився під митним контролем; перевезення контейнеру з вантажем було закінчено 05.03.2019, отже відсутня затримка (прострочення) строків доставки вантажу у період з 07.03.2019 по 04.09.2019, за який позивач нарахував суму штрафу.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

33. 18.03.2023 ТОВ "Нафтотранс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, скасувати оскаржувані рішення повністю або частково та ухвалити нове рішення про задоволення позову у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи його на новий розгляд або передати справу на новий розгляд, зокрема, змінивши місто за встановленою підсудністю - до Господарського суду Дніпропетровської області або для продовження розгляду.

34. 01.05.2023 надійшла нова редакція касаційної скарги.

35. Скаржник у новій редакції касаційної скарги як на підставу касаційного оскарження посилається на пункти 1, 4 ч.2 ст.287, ч.1, п.1 ч.3 ст.310 ГПК та зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував жодних висновків Верховного Суду щодо застосування норм права (статті 75-79, 86-88, 91, 96, 182, 210, 236, 269 ГПК) у подібних правовідносинах; скаржник посилається на постанови Верховного Суду від 11.02.2010 у справі №0/46-10, від 20.02.2018 у справі №910/14398/16, від 29.01.2021 у справі №922/51/20 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

36. Скаржник вказує, зокрема, таке:

- суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не дотрималися вимог статей 75-79, 86, 87, 91, 96, 182, 210, 236, 269 ГПК щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, із належним дослідженням зібраних у справі доказів, а також застосуванням усіх наданих їм процесуальним законом повноважень, у зв`язку з чим дійшли передчасного висновку про відмову у позові;

- суди не зазначили та не обґрунтували, які докази вони прийняли, а які ні; у справі було достатньо доказів, наданих позивачем, що вантаж не було доставлено до міста Дружківка Донецької області;

- суди першої інстанції та апеляційної інстанції не вказали на документ, який був би достатнім доказом факту доставки вантажу; наявні у справі докази підтверджують, що вантаж отриманий відповідачем для експедирування та перевезення в морському порту; відсутній доказ того, що вантаж доставлений, але суд першої інстанції зазначив, що якщо контейнер доставлено, штрафна санкція за прострочення строку доставки та недоставки вантажу відсутня, суд апеляційної інстанції помилково погодився з цим;

- суди неналежно дослідили товарно-транспортну накладну у вигляді CMR; Акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату від 05.03.2019 б/н; свідчення водія ОСОБА_1 від 05.03.2019; покази свідка;

- суди у справі №916/495/22 за основу свого рішення прийняли скасовані рішення у справі №916/192/20 та не послалися на висновки Верховного Суду у цій справі та висновки, які були зроблені в інших справах між тими самими сторонами - у справах №916/3137/21 та №904/4055/19;

- суд апеляційної інстанції не застосував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №320/4938/17, від 26.11.2019 у справі №922/643/19 щодо преюдиційності;

- суд апеляційної інстанції послався на ч.1 ст.173 ГК, але не застосував її, не зробив висновок щодо передачі майна як факту закінчення послуг експедирування та перевезення, закінчення строку доставки;

- суд ототожнив поняття доставки належного вантажу з доставкою неналежного або невідповідного товаросупровідним документам вантажу; такий висновок суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06.07.2021 у справі №904/7016/20, від 11.11.2010 у справі №10/46-10, від 20.02.2021 у справі №910/14398/16, від 29.01.2021 у справі №922/51/20;

- суд апеляційної інстанції послався на ч.1 ст.610, п.3 ч.1 ст.611, ст.612 ЦК, статті 77, 86 ГПК, але не застосував їх, не з`ясував пункт розвантаження, відсутність приймання-передачі вантажу, яким закінчується доставка;

- суд апеляційної інстанції послався на статті 932, 934 ЦК, частини 1, 8-10 ст.9, ст.10 Закону "Про транспортно-експедиторську діяльність", статті 525, 526, 629, 628, 901, ч.1 ст.903 ЦК, статті 193, 316 ГК, ч.1 ст.610, п.3 ч.1 ст.611 ЦК, статті 230, 231 ГК, але не застосував жодної статті щодо зобов`язання виконати належним чином умови договору, коли касатор сумлінно виконав умови оплати, зробивши 100% передоплату послуг, а відповідач не виконав належним чином умови експедирування , перевезення, доставки за Договором;

- суд не застосував ст.202 ГПК (відкладення розгляду справи; без постановлення ухвали, без поважних причин скасував проведення першого судового засідання 20.01.2023; у судовому засіданні 20.02.2023 скаржника відключили від відеоконференції; не з`ясувавши обставин щодо технічних неполадок або інших причин, суд не відклав судове засідання, позбавивши скаржника права на участь у судовому процесі;

- суд апеляційної інстанції порушив також ст.74 ГПК (не заслухав сторону по справі); ч.10 ст.197 ГПК (не забезпечив проведення відеоконференції); ч.11 ст.197 ГПК (не забезпечив належну якість звуку); п.3 ч.2 ст.202 ГПК (не оголосив перерву з причини виникнення технічних проблем відеоконференції, ч.1 ст.207 ГПК (головуючий суддя не з`ясував, чи мають учасники справи заяви чи клопотання).

37. Обґрунтовуючи наявність умов, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК, скаржник стверджує, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (пп."б" п.2 ч.3 ст.287 ГПК)

38. Скаржник посилається на інші справи за участю тих самих сторін, а саме справи №904/4055/19, №916/192/20, №916/3137/21, №916/2941/22 та вказує, що за правовим регулюванням, фактичними обставинами вони є подібними справі, що переглядається; у цих справах учасниками є ті ж самі сторони та усі справи стосуються виконання умов Договору щодо отримання, експедирування, перевезення та доставки вантажу із порту міста Одеси до митного терміналу міста Маріуполь. При цьому, вказує скаржник, суди попередніх інстанцій доходять протилежних своїм же висновкам, або приймають рішення без застосування процесуального законодавства, яке мало бути застосовано.

39. Скаржник також вказує, що у Господарському суді Одеської області розглядається справа №916/2675/22 за позовом скаржника до відповідача про повернення безпідставно набутого майна згідно статей 1212, 1213 ЦК; обставини, встановлені у справі, що переглядається, можуть стати преюдиційними у справі №916/2675/22 та посилається на: 1) докази у вигляді оригіналів документів (наприклад CMR №043670 від 04.03.2019, якому у справах №916/495/22 та №916/3137/21 надано різну оцінку); 2) доказ у вигляді коносаменту №COSU (суди попередніх інстанції не дали оцінку цьому доказу, який знаходився у матеріалах справи та буде оцінюватися при розгляді іншої справи); 3) інші докази у вигляді "Заяви свідка" та копії оригіналу допиту (свідчення водія) (змісту яких суперечать висновки судів у справах №916/495/22, №916/192/20).

40. 11.06.2023 надійшов відзив ТОВ "Мітрідат Одеса", в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

41. У відзиві ТОВ "Мітрідат Одеса" зазначає, зокрема, таке:

- скаржник посилається на те що, суд ототожнив поняття доставки належного вантажу з доставкою неналежного або невідповідного товаросупровідним документам вантажу; такий висновок суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06.07.2021 у справі №904/7016/20, від 11.11.2010 у справі №10/46-10, від 20.02.2021 у справі № 910/14398/16, від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 28.10.2015 у справі № 909/215/15; ці доводи є хибними, оскільки у цій справі предметом розгляду є стягнення штрафу за затримку доставки вантажу, в той час як у наведених скаржником постановах Верховного Суду предметом спорів є стягнення збитків у зв`язку із втратою вантажу; правовідносини у вказаних справах не є подібними;

- суд апеляційної інстанції не порушив норми процесуального права через те, що у скаржника виникли технічні проблеми під час судового засідання в режимі відео конференції, а доводи про те, що суд не допустив його до участі у справі шляхом відключення секретарем судового засідання мікрофонів не відповідають дійсним обставинам справи; за приписами ч.5 ст.197 ГПК ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву;

- зі змісту касаційної скарги вбачається, що доводи і підстави оскарження рішення суду першої інстанції, наведені скаржником, стосуються втрати вантажу або невідповідності вантажу товаросупровідним документам тощо, в той час як предметом позову є стягнення штрафу за порушення строків доставки вантажу (контейнера);

- суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що оскільки перевезення контейнеру з вантажем закінчено 05.03.2019, то була відсутня затримка (прострочення) строків доставки вантажу у період з 07.03.2019 по 04.09.2019;

- перебіг позовної давності зі стягнення з ТОВ "Мітрідат Одеса" штрафу, передбаченого пунктом 5.2.6 Договору, почався 20.03.2019 та закінчився відповідно 20.03.2020, в той час як позивач звернувся до суду за захистом свого права лише 23.02.2022, тому пропущений строк спеціальної позовної давності в один рік, встановлений ч.2 ст.258 ЦК, що є підставою для відмови в позові;

- доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до неправильної оцінки зібраних у справі доказів; оскаржувані рішення прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

Пов`язані судові справи, на які є посилання у касаційній скарзі

Справа №916/192/20

42. Господарський суд Одеської області рішенням від 08.10.2020 у справі №916/192/20 у задоволенні позову ТОВ "Нафтотранс" до ТОВ "Мітрідат Одеса" про стягнення матеріальних збитків за Договором у розмірі 2 360 000 грн відмовив; зустрічний позов ТОВ "Мітрідат Одеса" до ТОВ "Нафтотранс" про стягнення 138 799,82 грн задовольнив повністю.

43. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 22.02.2021 рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 скасував частково; відмовив у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Мітрідат Одеса" до ТОВ "Нафтотранс" про стягнення 138 799,82 грн; в іншій частині рішення залишив без змін.

44. У постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у справі №916/192/20 зазначено, що:

- у період з 04.03.2019 по 05.03.2019 контейнер №CSLU2202446 із вантажем було перевезено із Одеського морського порту до пункту призначення - місто Маріуполь, вул. Купріна, 10, та вантаж знаходився під митним контролем, про що наявна відмітка Одеської митниці ДФС на CMR;

- 05.03.2019 контейнер №CSLU2202446 оглянули співробітники Донецької митниці ДФС, про що було складено акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату б/н від 05.03.2019;

- у пункті пп.4 п.10 Акту про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату б/н від 05.03.2019 Донецька митниця ДФС зазначила, що: номер пломби відповідає заявленому у супровідних документах (к/с №COSU); Донецька митниця ДФС фактично підтвердила цілісність пломби вантажовідправника №J863252 на момент доставки контейнера №CSLU2202446 в місце призначення;

- під час огляду був присутній, в т.ч. генеральний директор ТОВ "Нафтотранс", який підписав вказаний акт без зауважень та заперечень, чим підтвердив, як і цілісність контейнера, в якому надійшов його вантаж, так і цілісність пломби відправника вантажу та відповідність її супровідним документам, а саме коносаменту №COSU; це спростовує доводи щодо самостійного зриву пломби водієм транспортного засобу та інші доводи щодо пошкодження пломб, оскільки такі твердження будь-якими доказами не підтверджені, з огляду на що не можуть прийматися до уваги;

- оскільки вантаж первісного позивача прибув в місце призначення у непошкодженому контейнері та з непошкодженими пломбами, що підтверджується самим ТОВ "Нафтотранс", підстави покладати відповідальність за невідповідність вантажу супровідним документам на експедитора відсутні.

45. Верховний Суд ухвалою від 24.06.2021 касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Мітрідат Одеса" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у справі №916/192/20 закрив на підставі п.5 ч.1 ст.296 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Справа №904/4055/19

46. 10.09.2019 ТОВ "Мітрідат Одеса" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ "Нафтотранс" грошової заборгованості за Договором у розмірі 156 746,60 грн.

47. Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 12.09.2019, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2019, відмовив ТОВ "Мітрідат Одеса" в задоволенні заяви про видачу судового наказу.

48. Рішення судів мотивовані, зокрема, тим, що заявник на підтвердження виконання умов контракту не надав підписані сторонами та скріплені їх печатками первинні документи, такі як Акти надання послуг; з наявної в матеріалах справи відповіді ТОВ "Нафтотранс" на претензію вбачається, що боржник явно не визнає та повністю заперечує наявність заборгованості.

Справа №916/3137/21

49. ТОВ "Нафтотранс" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Мітрідат Одеса" про стягнення 45 600,60 грн.

50. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в порушення умов укладеного між сторонами Договору ТОВ "Мітрідат Одеса" як експедитор проявило халатність та недбалість; прийняло вантаж у контейнері від представництва морського перевізника у морському порту Одеса, за описом у коносаменті, інвойсі вагою 20 000 кг нетто/20 120 кг брутто, вказавши в товаротранспортному документі CMR вантаж за одним описом, а транспортувало із порту інший вантаж за описом та вагою 18 000 кг нетто, ввівши в оману позивача та митні органи; позивач поніс збитки, пов`язані з недоставкою вантажу під митним контролем до пункту розмитнення вантажу та місця призначення, 100% втратою вантажу, а тому просив повернути йому суму попередньо оплати за договором транспортного експедирування.

51. Господарський суд Одеської області рішенням від 15.02.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 позовні вимоги ТОВ "Нафтотранс" задовольнив та стягнув з ТОВ "Мітрідат Одеса" на користь позивача 45 600,60 грн суми передоплати.

52. Рішення судів мотивовані, зокрема, тим, що відповідач не вчинив належних та достатніх дій, щоб пересвідчитись, чи надійшов на адресу позивача належний вантаж та що саме надійшло і стосовно якого саме вантажу відповідач надавав послуги з транспортного експедирування, перевезення; відповідач не забезпечив виконання предмету укладеного між сторонами Договору, що завадило досягти цілей замовлених послуг.

Справа №916/2941/22

53. ТОВ "Нафтотранс" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ "Мітрідат" про стягнення 23 048,16 грн.

54. Позов обґрунтований тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 15.02.2022 у справі №916/3137/21 позовні вимоги ТОВ "Нафтотранс" задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Мітрідат Одеса" 45 600,60 грн суми передоплати; оскільки відповідач на виконання судового рішення не сплатив позивачу основний борг у сумі 45 600,60 грн станом на 03.10.2022 позивач просить стягнути на свою користь інфляційні втрати за останні три роки, а саме за період з 01.10.2019 по 01.10.2022 року та 3 % річних за період з 01.10.2020 по 01.10.2022, нарахованих на суму основного боргу.

55. Господарський суд Одеської області рішенням від 01.02.2023 позов задовольнив.

56. Рішення мотивоване тим, що позивач має право на стягнення нарахованим ним 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання зі сплати відповідних коштів. Рішення набрало законної сили 22.02.2023 та не було оскаржене в апеляційному порядку.

Справа №916/2675/22

57. ТОВ "Нафтотранс" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про повернення в натурі безпідставно набутого майна, витребування майна, зобов`язання ТОВ "Мітрідат Одеса" повернути майно відповідачу у фактичне володіння (лом мідного дроту вагою у 20 000 кг). На дату розгляду цієї касаційної скарги спір у вказаній справі не вирішено.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

58. Верховний Суд ухвалою від 24.05.2023 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Нафтотранс", розгляд касаційної скарги призначив у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо наявності підстав для накладення штрафу на експедитора за прострочення доставки товару

59. Посилаючись як підставу касаційного оскарження на п.1 ч.2 ст.287 ГПК скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування норм права (статті 75-79, 86-88, 91, 96, 182, 210, 236, 269 ГПК) у подібних правовідносинах; скаржник посилається на постанови Вищого господарського суду України від 11.02.2010 у справі №0/46-10, Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №910/14398/16, від 29.01.2021 у справі №922/51/20 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

60. Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій ототожнили поняття доставки належного вантажу з доставкою неналежного або невідповідного товаросупровідним документам вантажу, не дотрималися вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в сукупності, із належним дослідженням зібраних у справі доказів, дійшли передчасного висновку про відмову у позові; не зазначили та не обґрунтували, які докази прийняли, а які ні; не вказали на документ, який був би достатнім доказом факту доставки вантажу; неналежно дослідили товарно-транспортну накладну у вигляді CMR; акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, свідчення водія ОСОБА_1 від 05.03.2019; покази свідка.

61. ТОВ "Мітрідат Одеса" у відзиві вказує, що постанови Верховного Суду, на які послався скаржник, є нерелевантними, оскільки у цій справі предметом розгляду є стягнення штрафу за затримку доставки вантажу, в той час як у наведених скаржником постановах Верховного Суду предметом спорів є стягнення збитків у зв`язку із втратою вантажу.

62. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника та погоджується з доводами відповідача з огляду на таке.

63. Відповідно до п.1 ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

64. Тобто, касаційний перегляд з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

65. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

66. При цьому, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

67. Відповідно, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.

68. З огляду на це Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 11.02.2010 у справі №0/46-10.

69. Скаржник, посилаючись на постанови Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №910/14398/16, від 29.01.2021 у справі №922/51/20, вважає, що суди попередніх інстанцій помилково ототожнили поняття доставки належного вантажу з доставкою неналежного або невідповідного товаросупровідним документам вантажу.

70. Водночас, Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 у справі №910/14398/16, від 29.01.2021 у справі №922/51/20, на які посилається скаржник, не робив правовий висновок щодо обов`язку експедитора перевірити вміст поставленого в контейнері товару за міжнародним контрактом. Спір у цих справах не стосувався стягнення штрафних санкцій з експедитора внаслідок порушення строків доставки вантажу.

71. Крім того, у вказаних постановах Верховний Суд не робив висновки щодо можливості стягнення штрафу з експедитора за прострочення обов`язку поставити товар за умови, що за міжнародним контрактом був поставлений зовсім інший товар, що було виявлено лише при огляді товару на митниці, внаслідок чого поставка товару за пунктом призначення не відбулася.

72. Верховний Суд звертає увагу, що у цій справі ТОВ "Нафтотранс" звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до ТОВ "Мітрідат Одеса" про стягнення штрафу саме за затримку доставки вантажу.

73. За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч.1 ст.929 ЦК).

74. За порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до гл.51 ЦК (ч.1 ст.934 ЦК).

75. Стаття 610 ЦК визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

76. Неналежним є виконання неповністю, з порушенням умов щодо строку або місця виконання. При неналежному виконанні зобов`язання сплата неустойки та/або та збитків не звільняють боржника від виконання його зобов`язання у натурі.

77. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК).

78. Тобто, прострочення - це порушення передбачених законом або договором строків виконання зобов`язань.

79. З огляду на це, простроченням зобов`язання з перевезення є саме порушення експедитором строків перевезення (доставки) вантажу, встановлених договором.

80. За умовами укладеного між сторонами Договору експедитор несе відповідальність за порушення строків доставки вантажу; при затримці строку доставки вантажу по технічним причинам автотранспорту, особистих питань чи причин водія більше ніж на 24 години, експедитор сплачує штраф в розмірі еквівалентному 50 дол. США по курсу НБУ, за кожну наступну добу затримки вантажу (контейнера) (п.п.5.2.6).

81. Тому, суди попередніх інстанцій у цій справі дійшли правильних по суті висновків щодо того, що умовами Договору встановлено відповідальність саме за прострочення виконання експедитором зобов`язання з доставки вантажу (контейнера), а не за його втрату чи виявлення невідповідності вантажу товаросупровідним документам (коносаменту, СМR), а доводи позивача стосуються втрати вантажу, а також його невідповідності товаросупровідним документам, а не прострочення.

82. Водночас, суди помилково вказали на те, що перевезення контейнеру з вантажем було закінчено 05.03.2019, отже відсутня затримка (прострочення) строків доставки вантажу у період з 07.03.2019 по 04.09.2019, за який позивач нарахував суму штрафу.

83. Враховуючи, що при відкритті контейнеру під час митного контролю було встановлено наявність іншого товару, ніж той, що обумовлений умовами Контракту, товар до кінцевої точки доставки (Дружківка) не був поставлений, а відповідно до вказівок позивача був направлений до Одеси для повернення компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD (переданий на зберігання ТОВ "Бруклін-Київ Порт" в Одеському морському торгівельному порту), суди дійшли правильного висновку, що експедитор не може нести відповідальність за прострочення поставки товару.

84. Втім, суди не встановили, що доставка мала бути здійснена до міста Дружківка Донецької області, як це вбачається з обставин справи №916/3137/21 (не встановили отримувача, місце поставки), і помилково встановили, що товар був належно поставлений отримувачу в місто Маріуполь, посилаючись на обставини, встановлені у справі №916/192/20. Такий висновок судів попередніх інстанцій є суперечливим, однак не вплинув на правильність висновків по суті спору у цій справі (№916/495/22).

85. Скаржник зазначає, що у справі було достатньо доказів, наданих позивачем, що вантаж не було доставлено до міста Дружківка Донецької області, де знаходився пункт розвантаження. Посилається на те, що суди попередніх інстанцій не дослідили, зокрема, CMR.

86. Також скаржник вказує, що суди не дослідили докази щодо обставини руйнування водієм пломби за відсутності інспектора митниці, натомість послалися на обставини, встановлені у справі №916/192/20.

87. Скаржник у касаційній скарзі посилається на інші справи за участю тих самих сторін, а саме, справи №904/4055/19, №916/192/20, №916/3137/21, №916/2941/22 та вказує, що вони є подібними справі, що переглядається (у цих справах учасниками є ті ж самі сторони та усі справи стосуються виконання умов Договору щодо отримання, експедирування, перевезення та доставки вантажу із порту міста Одеси до митного терміналу міста Маріуполь), але у вказаних справах суди встановлювали суперечливі факти.

88. Так, Центральний апеляційний господарський суд постановою від 25.11.2019 у справі №904/4055/19 залишив без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019, якою відмовлено задоволені заяви ТОВ "Мітрідат Одеса" до ТОВ "Нафтотранс" про видачу судового наказу про стягнення грошової заборгованості за договором транспортного експедирування у розмірі 156 746,60 грн з огляду на відсутність безспірності заявлених вимог.

89. У справі №916/192/20 Господарський суд Одеської області рішенням від 08.10.2020 відмовив у задоволенні позову ТОВ "Нафтотранс" до ТОВ "Мітрідат Одеса" про стягнення 2 360 000,00 грн збитків за договором транспортного експедирування; зустрічний позов ТОВ "Мітрідат Одеса" до ТОВ "Нафтотранс" про стягнення 138 799,82 грн заборгованості за договором транспортного експедирування задовольнив повністю.

90. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 28.07.2022 у справі №916/3137/21 залишив без змін рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2022, яким задоволено позов ТОВ "Нафтотранс" до ТОВ "Мітрідат Одеса" про стягнення 45 600,60 грн попередньої оплати за договором транспортного експедирування, виходячи, зокрема, з такого:

- відправлений з Китаю в Україну на адресу ТОВ "Нафтотранс" вантаж, транспортним експедируванням та організацією перевезення якого займалося ТОВ "Мітрідат Одеса" на підставі укладеного між сторонами договору, виявився по факту не отриманим ТОВ "Нафтотранс";

- посилання ТОВ "Мітрідат Одеса" на те, що вантажовідправник з Китаю помилково поставив невідповідний вантаж не приймаються до уваги, оскільки зазначена обставина не підтверджена належними та допустимими доказами у справі;

- не приймаються до уваги посилання на рішення судів у справі №916/192/20, в основу яких покладений лист Компанії Hebei Duofeng and Export Trade Co., LTD від 11.03.2019, в якому вказано, що Компанія помилково переплутала контейнер та направила на адресу ТОВ "Нафтотранс" вантаж, який був призначений для отримувача в Іспанії; в матеріалах справи відсутній оригінал вказаного листа за поясненнями сторін, наданими суду у судовому засіданні 15.02.2022, оригінал вказаного листа був відсутній і під час розгляду справи №916/192/20, наявний в обох справах лише нотаріально засвідчений переклад копії цього листа, натомість сам лист нібито був наданий брокером; ані позивач, ані відповідач оригіналу вказаного листа до суду не надали і не вказали суду на особу, яка має оригінал такого доказу.

91. Господарський суд Одеської області рішенням від 01.02.2023 у справі №916/2941/22 задовольнив позов ТОВ "Нафтотранс" до ТОВ "Мітрідат Одеса" про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від суми попередньої оплати за договором транспортного експедирування.

92. У вказаних вище рішеннях, ухвалених між тими самими сторонами та правовідносини в яких стосувались обставин поставки товару за Контрактом та Договором, суди фактично встановили, що відправлений з Китаю в Україну на адресу ТОВ "Нафтотранс" вантаж, транспортним експедируванням та організацією перевезення якого займалося ТОВ "Мітрідат Одеса" на підставі укладеного між сторонами Договору, виявився по факту не отриманим ТОВ "Нафтотранс".

93. Між позивачем та відповідачем немає спору стосовно того, що поставка фактично не відбулася.

94. Крім того, у провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/2675/22 за позовом ТОВ "Нафтотранс" до ТОВ "Мітрідат Одеса" про повернення в натурі безпідставно набутого майна, витребування майна, зобов`язання повернути майно у фактичне володіння ТОВ "Нафтотранс" ("лом мідного дроту" вагою у 20 000 кг нетто на 20 палетах).

95. Таким чином, необґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій, зроблені з посиланням на обставини, встановлені у справі №916/192/20 та, водночас, неврахування обставин, встановлених у інших справах, зокрема, у справі №916/3137/21.

96. Враховуючи, що суди дійшли правильних по суті рішень з мотивів, що відповідальність експедитора настає саме за прострочення виконання експедитором зобов`язання з доставки вантажу (контейнера), а не за його втрату чи виявлення невідповідності вантажу товаросупровідним документам, обставини щодо пункту доставки та щодо руйнування/цілісності пломби значення для вирішення цієї справи не мають. У зв`язку із цим відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд для належного встановлення цих обставин.

97. Разом з тим, оскільки ці обставини можуть мати значення для вирішення інших спорів між сторонами, зокрема, й у справі №916/2675/22 за позовом про повернення безпідставно набутого майна, витребування майна, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни мотивувальних частин оскаржуваних рішень.

Щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності скаржника

98. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував ст.202 ГПК (відкладення розгляду справи; без постановлення ухвали, без поважних причин скасував проведення першого судового засідання 20.01.2023; у судовому засіданні 20.02.2023 скаржника відключили від відеоконференції; не з`ясувавши обставин щодо технічних неполадок або інших причин, суд не відклав судове засідання, позбавивши скаржника права на участь у судовому процесі; порушив також ст.74 ГПК (не заслухав сторону по справі); ч.10 ст.197 ГПК (не забезпечив проведення відеоконференції); ч.11 ст.197 ГПК (не забезпечив належну якість звуку); п.3 ч.2 ст.202 ГПК (не оголосив перерву з причини виникнення технічних проблем відеоконференції, ч.1 ст.207 ГПК (головуючий суддя не з`ясував, чи мають учасники справи заяви чи клопотання).

99. ТОВ "Мітрідат Одеса" у відзиві на касаційну скаргу вказало, що суд апеляційної інстанції не порушив норми процесуального права через те, що у скаржника виникли технічні проблеми під час судового засідання в режимі відео конференції, а доводи про те, що суд не допустив його до участі у справі шляхом відключення секретарем судового засідання мікрофонів не відповідають дійсним обставинам справи; за приписами ч.5 ст.197 ГПК ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

100. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника з огляду на таке.

101. Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.02.2022 призначив розгляд апеляційної скарги ТОВ "Нафтотранс" на 23.01.2023 о 12:00 год., довів до відома, що неявка представників сторін у судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

102. Суд апеляційної інстанції ухвалою від 17.01.2023 задовольнив клопотання ТОВ "Нафтотранс" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; розгляд справи №916/495/22 призначив на 23.01.2023 о 12:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку Easycon; попередив, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи.

103. 23.01.2023 судове засідання по справі №916/495/22 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді учасника колегії суддів Діброви Г.І. у відрядженні з 22.01.2023 до 24.01.2023, про що секретар судового засідання склав відповідну довідку (т.4, а.с.109).

104. Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.01.2023 призначив розгляд справи №916/495/22 на 20.02.2023 об 11:30 год.

105. 20.02.2023 представник позивача в судове засідання з`явився, однак у зв`язку з технічними несправностями зв`язок з представником було втрачено. Відомості про це відображені у протоколі судового засідання в режимі конференції №1271233 (т.4, а.с.133), з якого вбачається, що статус представника позивача Андрюхова С.Г. періодично змінювався з "Онлайн" на "Офлайн".

106. У судовому засіданні головуюча суддя з`ясувала можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача, про що представник відповідача не заперечував. Враховуючи це та керуючись ч.5 ст.197 ГПК, суд апеляційної інстанції почав розгляд апеляційної скарги позивача.

107. Відповідно до ч.1 ст.197 ГПК учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

108. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (ч.4 ст.197 ГПК).

109. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (ч.5 ст.197 ГПК).

110. У свою чергу, частини 6 та 8 ст.197 ГПК передбачають, що суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення.

111. Як вбачається із наведених норм, процесуальний закон не покладає на учасника справи ризики технічної неможливості участі у відеоконференції у приміщенні суду. Відповідні ризики покладаються на учасника справи у випадку проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №904/602/22.

112. Представник ТОВ "Нефтетранс" Андрюхов С.Г. отримав запрошення від суду на участь в засіданні, авторизувався в системі, мав обов`язок, але не забезпечив технічну можливість своєї участі в засіданні, у зв`язку з чим його статус періодично змінювався з "Онлайн" на "Офлайн".

113. Враховуючи, що ТОВ "Нефтетранс" подавало клопотання саме про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, суд апеляційної інстанції правильно поклав на позивача негативні наслідки, пов`язані із ризиками технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду.

114. З огляду на це, доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не знаходять своє підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

115. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

116. Пунктом 5 ч.1 ст.296 ГПК передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

117. Згідно із ч.1 ст.311 ГПК суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

118. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.311 ГПК).

119. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про закриття касаційного провадження в частині підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК, а також про часткове задоволення касаційної скарги з підстави касаційного оскарження, передбаченої п.4 ч.2 ст.287 ГПК, та зміну оскаржуваних рішень, шляхом викладення їх мотивувальних частин в редакції цієї постанови.

Судові витрати

120. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги та необхідність змінити мотивувальні частини оскаржуваних рішень, однак не змінюючи їх резолютивні частини, то судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Нафтотранс" у справі №916/495/22 в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Нафтотранс" з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 у справі №916/495/22 змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

4. В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 у справі №916/495/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець