ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

07 вересня 2023 року Справа № 903/942/23

Суддя Господарського суду Волинської області Слободян О.Г., розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про забезпечення позову

у справі №903/942/23

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до відповідачів: 1) Фермерського господарства "Гранд-Агро 2019",

2) ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - Міністерство фінансів України

про стягнення 4805349грн. 51коп.

встановила: позивач - АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ФГ "Гранд-Агро 2019" (відповідача-1) та ОСОБА_1 (відповідача-2) 4805349грн. 51коп., 1416652,73грн заборгованості за тілом кредиту, 83173,75грн заборгованості за процентами та 3305523,03грн заборгованості перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією.

В обгрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору №42845682-КД-1 від 24.03.2022 та договору поруки №42845682-ДП-1/1 від 24.03.2022 в частині здійснення щомісячних платежів, які передбачені графіком платежів, а також зі сплати платежу, забезпеченого гарантією згідно договору про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/554 від 03.12.2021, укладеного між Міністром фінансів України Марченком С.М. та АТ КБ "Приватбанк".

Ухвалою суду від 06.09.2023 постановлено відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.09.2023 на 10:00год.

Також, разом з позовною заявою АТ КБ "Приватбанк" подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу 2 - ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), а саме: на транспортний засіб марка - FORD, модель - TRANSIT, рік випуску 2002, дата державної реєстрації - 27.12.2014, об`єм (потужність) двигуна см3 - 1998.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що у відповідача-1 станом на 28.08.2023 наявна заборгованість за Кредитним договором, яка становить 1499826,48грн., а також заборгованість перед державним бюджетом у розмірі 3305523,03грн. Доводить, що відповідач-1 тривалий час не виконує взяті на себе зобов`язання, не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла у нього заборгованість. У банку відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обов`язків перед кредитором. Вважає, що за вказаних обставин, у разі невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, можливе відчуження відповідачем-2 об`єктів нерухомості й створення ситуації появи нових власників об`єкта нерухомості, а відтак і нових судових спорів. Відчуження зазначеного вище майна на користь третіх осіб до моменту відкриття виконавчого провадження може унеможливити виконання рішення суду у цій справі. Враховуючи ухилення відповідача-1 від свого обов`язку щодо задоволення вимог кредитора, існує реальний ризик ускладнення виконання рішення суду.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.4 наведеної ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.11 ст.137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Що стосується оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу слід вказати, що такий захід забезпечення, як накладення арешту на транспортний засіб, що належить відповідачу 2 - ОСОБА_1 (поручителю, керівнику та засновнику Фермерського господарства "Гранд-Агро 2019"), жодним чином не порушує його законних інтересів, в той же час дозволить уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі N381/4019/18.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості на суму 4805349,51грн, пов`язану із неналежним невиконанням кредитного договору.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матимуть відповідачі необхідну суму грошових коштів чи майна на зазначену суму, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно (транспортний засіб) відповідача-2 дійсно полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, у власності ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб, а саме: марка - FORD, модель - TRANSIT, рік випуску - 2002, дата державної реєстрації - 27.12.2014, об`єм (потужність) двигуна НОМЕР_2 .

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем наведено обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав позивача.

Відповідно до ч.1, 6 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про забезпечення позову задовольнити.

2. Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: транспортний засіб: марка - FORD, модель - TRANSIT, рік випуску 2002, дата державної реєстрації - 27.12.2014, об`єм (потужність) двигуна НОМЕР_2 .

Стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ).

Боржник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала є виконавчим документом і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання становить три роки - до 08.09.2026.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст.256, 257 ГПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала підписана та набрала законної сили - 07.09.2023.

Суддя О. Г. Слободян