ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

05.09.2023 Справа № 917/1568/23

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. № 10823 від 04.09.2023) у справі № 917/1568/23 за позовом

ОСОБА_1 , Штомпелівка, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37832

до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вул. Ярослава Мудрого, буд. 33, м. Лубни, Полтавська обл., 37500

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 01.06.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_1 , право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.06.2016, номер запису про інше речове право: 14867686, площею 36,6712 га (кадастровий номер :03:002:0031), яка знаходиться на території Березівської сільської ради Лубенського району Полтавської області на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди від 01.06.2016 та додатковою угодою від 28.12.2021 в редакції прохальної частини позовної заяви.

04.09.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 10823), в якій просить заборонити відповідачеві - Лубенській міській раді Лубенського району Полтавської області () вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 36,6712 га, кадастровий номер :03:002:0031, продажу цієї земельної ділянки або речових права на неї на земельних торгах до вступу в законну силу рішення суду у цій справі.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що в користуванні ОСОБА_1 на умовах оренди перебувала земельна ділянка площею 36,6712 га, кадастровий номер :03:002:0031 цільове призначення: для ведення фермерського господарства відповідно до договору оренди землі від 01.06.2016 року, державна реєстрація речового проведена 08.06.2016, номер запису № 14867686.

27.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Лубенської міської ради із заявою про поновлення договору оренди землі строком на 10 років та орендною платою у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідачем було підготовлено відповідний проєкт рішення, однак станом на дату подання позову рішення за заявою позивача не прийнято.

Крім того, договір укладено 01.06.2016 терміном на 7 років, тобто строк договору закінчився 01.06.2023.

Як стверджує позивач, ураховуючи відсутність прийнятого рішення щодо поновлення договору оренди землі, Лубенська міська рада як власник землі може без будь-яких перешкод та обмежень здійснити поділ земельної ділянки, прийняти рішення про продаж цієї земельної ділянки чи права оренди на неї на земельних торгах.

Позивач вважає, що така поведінка відповідача може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, як добросовісного орендаря земельної ділянки.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд враховує наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до положень статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Рішення міської ради про розпорядження землею комунальної власності приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, встановлених законом (стаття 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Отже, передача земельної ділянки у користування здійснюється виключно на підставі рішення ради, прийнятого шляхом голосування на пленарному засіданні, яке на момент звернення позивача із заявою про забезпечення позову не приймалося.

Відповідно до статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда) підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, тощо.

Згідно з частиною 4 статті 136 Земельного кодексу України, підготовка лотів для проведення земельних торгів включає виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 6 статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу.

Також, слід зазначити, що відповідно до частини 12 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

У заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що стосовно спірної земельної ділянки відповідачем може бути прийнято розпорядче рішення про поділ земельної ділянки та надання права користування (власності) іншим особам.

Посилання позивача в заяві на можливість вчинення відповідачем певних дій щодо передачі майнових прав на земельну ділянку, які є проявом реалізації повноважень Лубенської міської ради як розпорядника земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0031, не є доказом вчинення відповідачем зазначених дій чи загрозою вчинення таких дій.

Матеріали заяви не містять доказів на підтвердження того, що Лубенська міська рада під час розгляду справи № 917/1568/23 вчиняє дії з підготовки спірної земельної ділянки для передачі третім особам.

Крім того, слід зазначити, що заборона власнику приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо своєї власності є крайньою мірою судового примусу і може застосовуватись у виняткових випадках, інакше таке обмеження може призвести до істотних негативних наслідків, а саме - порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки.

Суд вважає доцільним звернути увагу також на те, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Такої ж правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17.

За таких обставин суд вважає, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову не відповідають приписам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та за даних фактичних обставин справи є неспіврозмірними із заявленими вимогами, оскільки спричиняють невиправдане обмеження у реалізації відповідачем правомочностей власника землі за відсутності реальних передумов для висновку про ймовірність утруднення ефективного захисту прав позивача.

Крім того, відповідно до частини 12 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Отже, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тобто, не довів, що існує така загроза.

Таким чином наведені позивачем у відповідній заяві обґрунтування не підтверджують існування реальної загрози ефективному захисту порушених (оспорюваних) прав позивача в разі задоволення позову про поновлення договору оренди земельної ділянки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на позивача.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (статті 235, 255 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала підписана 04.09.2023.

Суддя Дмитро СІРОШ