ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2023 р. Справа№ 910/11021/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 06.09.2023 у справі №910/11021/22 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023, повний текст якого складений 15.06.2023

у справі № 910/11021/22 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Чорного Олексія Васильовича

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування»

про визнання недійсною односторонньої відмови від договору від 01.12.2017 №ДНП-2017-12/08 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про визнання недійсним односторонньої відмови відповідача від укладеного з позивачем договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2017-12/08 від 01.12.2017.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю у відповідача права на односторонню відмову від спірного договору, так як позивачем були виконані всі вимоги відповідача та приведено територію паркувального майданчика у відповідність до умов спірного договору, усунуто всі недоліки, в тому числі за актом від 11.05.2021 та повідомлено відповідача про усунення таких недоліків листом від 12.05.2021; при цьому відповідач подальшими своїми діями безпідставно прийняв рішення про розірвання спірного договору в односторонньому порядку про що повідомив позивача листами від 28.05.2021 та від 18.06.2021.

Позивач зауважив і на тому, що він здійснював оплату за фіксовані місця для паркування до вересня 2022 року включно, в той час як відповідач позивачу вказані кошти не повертав, що свідчить про те, що і після прийняття рішення про розірвання спірного договору в односторонньому порядку відповідач схвалював виконання позивачем умов такого договору.

Відповідач проти задоволення позовну заперечив, пославшись на те, що:

- позивач порушив умови спірного договору, що зафіксовано актами від 15.04.2021 та від 11.05.2021;

- спірний договір не містить умов щодо повідомлення позивача про дату та час проведення моніторингу та обстеження території паркувального майданчика працівниками відповідача;

- позивачем здійснювалася оплата за фактичне використання майданчика у відповідності до пункту 3.7 спірного договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/11021/22 позовні вимоги задоволено та ухвалено визнати недійсною односторонню відмову Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» від договору від 01.12.2017 №ДНП-2017-12/08 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, укладеного з фізичною особою - підприємцем Чорним Олексієм Васильовичем.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив, що відповідачем було неправомірно розірвано спірний договір в односторонньому порядку, істотного порушення позивачем умов такого договору відповідачем не доведено, так як:

- відповідачем при обстеженні паркувального майданчика 15.04.2021 та повторному обстеженні 11.05.2021 виявлено, що межі ділянки перевищують встановлені, згідно з ОДР, на огородженій території можливе розташування 40 місця для паркування (умовами спірного договору визначено 25 місць для паркування - примітка суду);

- за умовами підпункту 2.1.2 пункту 2.1 спірного договору виявлення відповідачем за результатами моніторингу та обстеження території фіксованих місць для паркування кількості автомобілів, які не відповідають схемі ОДР, є підставою для внесення змін до схеми ОДР шляхом збільшення на відповідну кількість автомобілів, проте відповідачем не було внесено жодних змін до схеми ОДР шляхом збільшення на відповідну кількість (40) автомобілів, натомість, після усунення позивачем встановлених відповідачем порушень облаштування паркувального майданчика, розірвано спірний договір та укладено з третьою особою договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2022-06/16 від 06.06.2022, за яким останній надано спірний майданчик для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів, що включає 40 місць;

- в актах від 15.04.2021 і від 11.05.2021 вказано про можливість використання 40 місць для паркування, а не про фактичне використання позивачем більшої кількості місць для паркування, ніж передбачена спірним договором.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/11021/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи та про те, що судом першої інстанції порушено ст. 75 ГПК України.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для розірвання спірного договору, так як:

- зі змісту п.п. 2.2.3., 2.2.5 спірного договору слідує, що позивач, при облаштуванні паркувального майданчику, має чітко керуватись схемою організації дорожнього руху та не облаштовувати кількість паркомісць, більшу аніж це передбачено договором та схемою ОДР, а п. 2.1.2 такого договору встановлено, що відповідач має право доступу на фіксовані місця для паркування для здійснення моніторингу та обстеження даної території; здійснює моніторинг та обстеження території фіксованих місць для паркування; виявлення за результатами моніторингу та обстеження території фіксованих місць для паркування кількості автомобілів, які не відповідають схемі ОДР;

- відповідачем у порядку, встановленому спірним договором, було встановлено, що позивач порушив умови облаштування паркувального майданчику, а саме шляхом збільшення площі паркувального майданчику позивач облаштував більшу кількість паркомісць чим це передбачено договором і схемою ОДР, чим порушив п. 2.2.3, 2.2.5 вказаного договору. Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Щодо посилань суду першої інстанції на те, що розміщення більшої кількості місць для паркування транспортних засобів, не є підставою для розірвання відповідачем договору а лише дає право відповідачу внести відповідні зміни до схеми ОДР, апелянт зазначив наступне:

- п. 2.1 спірного договору передбачено лише право, а не обов`язок відповідача на внесення змін до схеми ОДР в разі виявлення за результатами моніторингу та обстеження території фіксованих місць для паркування кількості автомобілів, які не відповідають схемі ОДР;

- разом з тим, п. 6 5 такого договору не ставить в залежність виникнення у відповідача права на одностороннє розірвання договору від істотності порушення позивачем умов облаштування паркувального майданчику чи наявності у відповідача права на зміну схеми ОДР, яка б враховувала інакше його улаштування.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2023, справу № 910/11021/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Тищенко А.І..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи № 910/11021/22, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/11021/22.

17.07.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/11021/22, розгляд апеляційної скарги призначено на 06.09.2023 о 14:00 год.

14.08.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить ухвалити рішення у відповідності до чинного законодавства.

Станом на 06.09.2023 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Позивач представників в судове засідання не направили, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представники третьої особи та відповідача апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

01.12.2017 позивач (сторона-2) і відповідач (сторона-1) уклали договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2017-12/08 (далі Договір), в п. 1.1 якого погодили, що сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 23 (двадцяти трьох) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 2 (двох) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: вул. Героїв Дніпра, 45, Оболонський район, м. Київ, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорт.

Під «Фіксованими місцями для паркування» в Договорі визначено експлуатацію 23 (двадцяти трьох) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 2 (два) спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: вул. Героїв Дніпра, 45, Оболонський район, м. Київ, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (п. 1.2 Договору).

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що Фіксовані місця для паркування були передані позивачу.

Відповідно до положень п. 2.1 Договору сторона-1:

- здійснює контроль за виконанням умов Договору, а також за дотриманням стороною-2 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 (далі - Правила паркування), та Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням II сесії VI скликання Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 (далі - Правила), на фіксованих місцях для паркування;

- має право доступу на фіксовані місця для паркування для здійснення моніторингу та обстеження даної території; здійснює моніторинг та обстеження території фіксованих місць для паркування; виявлення за результатами моніторингу та обстеження території фіксованих місць для паркування кількості автомобілів, які не відповідають схемі ОДР, є підставою для внесення змін до схеми ОДР шляхом збільшення на відповідну кількість автомобілів;

- розробляє схему організації дорожнього руху за адресою, зазначеною в пункті 1.1 Договору, яка є невід`ємною частиною Договору;

- не несе відповідальності за збереження автотранспорту, майна, що в ньому знаходиться, та будь-якого іншого майна, що розташоване на території фіксованих місць для паркування;

- на час дії Договору не має права передавати право на експлуатацію фіксованих місць для паркування третім особам та/або право на здійснення діяльності з паркування транспортних засобів на фіксованих місцях для паркування третім особам.

Згідно з п. 2.2 Договору сторона-2:

- самостійно несе відповідальність за наявність необхідних дозволів для ведення власної господарської діяльності, пов`язаної з облаштуванням, організацією та експлуатацією фіксованих місця для паркування, здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування автотранспорту, а також за нарахування та сплату податків;

- за власні кошти здійснює облаштування та обладнання паркувального майданчика відповідно до Правил паркування згідно зі схемою ОДР, в тому числі: облаштування дорожнього покриття території паркувального майданчика та під`їзних шляхів асфальтовою крихтою (протягом 90 днів з дня підписання додаткової угоди від 28.12.2020 №4 до Договору) або інше тверде покриття (протягом 180 днів з дня підписання додаткової угоди від 28.12.2020 №4 до Договору); облаштування в`їзної-виїзної групи паркувального майданчика, відповідно до схеми ОДР, що включає: пункт охорони, шлагбаум протягом 90 днів з дня підписання додаткової угоди №4 від 28.12.2020 до Договору;

- здійснює експлуатацію фіксованих місць для паркування відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі Правил паркування, згідно з умовами Договору, схемою організації дорожнього руху, виключно за цільовим призначенням;

- зобов`язується утримувати фіксовані місця для паркування та прилеглу територію в належному санітарно-технічному стані, з дотриманням правил благоустрою, норм і правил протипожежної безпеки, техніки безпеки, здійснення прибирання території та вивезення сміття, листя та снігу;

- зобов`язується облаштувати та експлуатувати не більшу кількість місць для паркування транспортних засобів, ніж передбачено умовами;

- зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки зі стороною-1 відповідно до розділу 3 Договору;

- забезпечує безоплатне паркування транспортних засобів, передбачених статтею 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»;

- не має права передавати фіксовані місця для паркування в експлуатацію третім особам;

- зобов`язана звільнити фіксовані місця для паркування після припинення дії Договору в порядку та строки, передбачені Договором;

- зобов`язується сприяти стороні-1 під час здійснення контролю за належним виконанням стороною-2 умов Договору.

Договір вважається укладеним та набирає чинності з 01.01.2018 і діє до 31.12.2025 (пункт 6.1 Договору в редакції додаткової угоди №5).

Згідно з п. 6.2 Договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 28.12.2020, сторона-1 має право достроково розірвати Договір в односторонньому порядку у будь-якому з таких випадків:

- у випадку, якщо сторона-2 не здійснила оплату в обсязі, встановленому розділом 3 Договору, і таке порушення триває більше ніж 30 днів;

- у випадку використання стороною-2 фіксованих місць для паркування не за цільовим призначенням;

- у випадку невиконання умов облаштування паркувального майданчика, передбачених Договором;

- в інших випадках, передбачених законодавством України та (або) Договором.

Про дострокове розірвання Договору згідно з пунктом 6.5 Договору, сторона-1 надсилає стороні-2 письмове повідомлення не менш, ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати розірвання Договору. Повідомлення про розірвання Договору надсилається в порядку визначеному пунктом 8.4 Договору (п. 6.6 Договору).

15.04.2021 комісією у складі працівників відповідача (начальника відділу фінансово-економічної безпеки Гайчені О.М., головного спеціаліста відділу фінансово-економічної безпеки Лобача В.Ю., головного спеціаліста відділу розробки схем організації дорожнього руху Семенчука М.Ю.) складено акт обстеження майданчика для паркування, в ході якого встановлено:

- на паркувальному майданчику фактично надаються послуги з цілодобового паркування транспортних засобів; на території майданчика знаходиться приміщення для охорони, майданчик огороджений парканом, на в`їзді розташований шлагбаум;

- межі ділянки перевищують встановлені, згідно з ОДР, на огородженій території можливе розташування 40 місця для паркування; біля паркувального майданчика відсутні дорожні знаки 5.38.1, 7.14; незадовільний санітарний стан, частково відсутня розмітка; відсутні місця для інвалідів; вказані дії порушують підпункти 2.2.4, 2.2.5 і 2.2.7 пункту 2.2 Договору.

Листом №053/05-1775 від 21.04.2021 відповідач повідомив позивача про проведене обстеження, вимагав дотримуватися умов Договору та у найкоротший термін привести територію паркувального майданчика у відповідність до схеми ОДР та умов Договору, про що повідомити Підприємство; у разі не усунення даних порушень відповідач буде вимушений ініціювати дострокове розірвання Договору.

Позивач, розглянувши надісланий лист та складений відповідачем акт про перевірку майданчика, листом від 12.05.2021 повідомив відповідача про проведені заходи щодо усунення виявлених недоліків, а саме:

- проведено розмітку для паркування транспортних засобів на майданчику, відповідно до умов договору з урахуванням місць для інвалідів-власників транспортних засобів;

- проведено налагодження та фарбування огорожі майданчика, при виїзді встановлено шлагбаум;

- встановлено дорожні знаки 5.3.8.1, 7.14 затверджені постановою Кабінету Міністрів;

- проведено прибирання та облаштування майданчика відповідно до умов договору.

Так, з огляду на вказане у вищезгаданому листі позивач просив взяти до уваги його намагання надалі продовжувати виконання Договору.

11.05.2021 комісією у складі працівників відповідача (начальника відділу фінансово-економічної безпеки Гайчені О.М., головного спеціаліста відділу фінансово-економічної безпеки Лобача В.Ю., головного спеціаліста відділу розробки схем організації дорожнього руху Завади М.В.) складено акт обстеження майданчика для паркування, в ході якого встановлено:

- на паркувальному майданчику фактично надаються послуги з цілодобового паркування транспортних засобів; на території майданчика знаходиться приміщення для охорони; майданчик огороджений парканом, на в`їзді розташований шлагбаум;

- межі ділянки перевищують встановлені, згідно з ОДР, на огородженій території можливе розташування 40 місця для паркування; вказані дії порушують умови Договору.

Листами №053/05-23-19 від 28.05.2021 (з урахування листа від 18.06.2021 №053/05-2658про уточнення) та №053/05-2657 від 18.06.2021 відповідач повідомив позивача про таке:

- відповідно до умов Договору позивач зобов`язаний здійснювати облаштування, утримання та експлуатацію майданчика для паркування згідно з вимогами чинного законодавства України, в тому числі у відповідності до Правил паркування, схеми організації дорожнього руху (схема ОДР) та виключно за цільовим призначенням; також, облаштовувати та експлуатувати не більшу кількість місць для паркування транспортних засобів на майданчику для паркування, ніж передбачено умовами Договору;

- рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» (зі змінами та доповненнями; далі - Рішення) за відповідачем закріплено паркувальний майданчик на 25 машиномісць за адресою: вул. Героїв Дніпра, 45, Оболонський район, м. Київ;

- 15.04.2021 співробітниками відповідача здійснено виїзд на обстеження паркувального майданчика за вказаною адресою; обстеженням було виявлено такі порушення: на території паркувального майданчика перевищені межі ділянки схеми ОДР, на огородженій території можливе розміщення 40 паркувальних місць; також відсутні спеціальні паркувальні місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю; зазначені дії порушують підпункти 2.2.2, 2.2.3, 2.2.5 і 2.2.7 пункту 2.2 Договору; виявлені порушення було зафіксовано відповідним актом обстеження;

- 11.05.2021 співробітниками відповідача здійснено повторний виїзд на обстеження паркувального майданчика, яким встановлено, що раніше виявлені порушення не усунуті;

- у зв`язку з порушенням наведених підпунктів Договору, керуючись пунктом 6.5 Договору відповідач повідомляє позивача про дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку з 12.06.2021.

Згідно з наданими позивачем квитанціями та платіжними дорученнями у період з квітня 2021 року по жовтень 2022 року включно (за виключенням квітня 2022 року - примітка суду) позивач обов`язок по сплаті щомісячних платежів виконував.

Водночас 30.03.2022 Київською міською радою прийнято рішення № 4551/4592, яким встановлено безкоштовне паркування у м. Києві на час дії воєнного стану, а рішенням Київської міської ради № 4577/4618 від 14.05.2022 виключено п. п. 1.3.1 та 1.3.2 вищезазначеного рішення та відновлено платне паркування; позивачем під час проведення нарахування плати за договором враховано положення рішень Київської міської ради № 4551/4592 від 30.03.2022 та №4577/4618 від 14.05.2022, а тому за період з 01.04.2022 по 16.05.2022 плата за місця для платного паркування транспортних засобів не нараховувалась.

В свою чергу 06.06.2022 відповідач та третя особа уклали договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2022-16/16, в п. 1.1 якого погодили, що відповідач передає за плату третій особі для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Героїв Дніпра, 45, що включає 36 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 4 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Листом від 08.09.2022 позивач просив відповідача повідомити про правові підстави укладення в червні 2022 року вказаного вище договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2022-16/16.

Листом від 20.09.2022 №053/05-2273 відповідач повідомив позивача про те, що ним було порушено умови підпункту 2.2.5 пункту 2.2 Договору, у зв`язку з чим відповідачем надіслано позивачу лист №053/05-2319 від 28.05.2021 про дострокове розірвання Договору та про те, що 06.06.2022 відповідачем та третьою особою укладено договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2022-16/16.

З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив визнати недійсною односторонню відмову відповідача від укладеного з позивачем Договору.

Суд першої інстанції у позовні вимоги задовольнив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Частинами 1-3 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьої, п`ятою, шостою ст. 203 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що:

- судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства;

- зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України);

- відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом положень ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, положення як ГК України, так і ЦК України допускають односторонню відмову від договору у випадку якщо це передбачено договором, або законом.

Як встановлено вище, у п 6.2 Договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 28.12.2020, сторони погодили, що відповідач має право достроково розірвати Договір в односторонньому порядку у будь-якому з таких випадків:

- у випадку, якщо позивач не здійснив оплату в обсязі, встановленому розділом 3 Договору, і таке порушення триває більше ніж 30 днів;

- у випадку використання позивачем фіксованих місць для паркування не за цільовим призначенням;

- у випадку невиконання умов облаштування паркувального майданчика, передбачених Договором;

- в інших випадках, передбачених законодавством України та (або) Договором.

Отже, у Договорі сторонами погоджено можливість дострокового розірвання Договору у односторонньому порядку на вимогу відповідача, проте вказане можливо у випадку наявності визначних п. 6.2 Договору умов.

З листів відповідача №053/05-23-19 від 28.05.2021 (з урахування листа від 18.06.2021 №053/05-2658про уточнення) та №053/05-2657 від 18.06.2021, в яких відповідач повідомив позивача про розірвання Договору слідує, що причиною розірвання Договору відповідачем визначено порушення, які встановлені актами обстеження майданчика для паркування від 15.04.2021 та від 11.05.2021,

Актом від 15.04.2021 встановлені наступні порушення межі ділянки перевищують встановлені, згідно з ОДР, на огородженій території можливе розташування 40 місця для паркування; біля паркувального майданчика відсутні дорожні знаки 5.38.1, 7.14; незадовільний санітарний стан, частково відсутня розмітка; відсутні місця для інвалідів; вказані дії порушують підпункти 2.2.4, 2.2.5 і 2.2.7 пункту 2.2 Договору.

В свою чергу у акті від 11.05.2021 зазначено про такі порушення: межі ділянки перевищують встановлені, згідно з ОДР, на огородженій території можливе розташування 40 місця для паркування; вказані дії порушують умови Договору.

Отже, як встановлено самим відповідачем частину з виявлених 15.04.2021 порушень станом на 11.05.2021 позивач усунув.

Щодо решти, слід зазначити наступне.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження як того, що межі ділянки перевищують встановлені, згідно з ОДР, так і того, що позивачем здійснювалася експлуатація більшої кількості місяць для паркування, ніж передбачено умовами Договору, адже у самому актів зазначено про те, що на огородженій території можливе розташування 40 місця для паркування, проте не вказано, що позивач фактично експлуатував на такій ділянці 40 місць для паркування.

Колегія суддів не може прийняти як належні та допустимі докази надані відповідачем фотознімки, оскільки їх зміст не дає можливість можливо ідентифікувати суб`єкта, яким здійснювалася фотофіксація, дату, об`єкт та місце, на якому здійснювалася фото фіксація, та порушення, які мали би бути зафіксовані на фотознімках.

Отже, твердження відповідача, як про те, що межі ділянки перевищують встановлені, згідно з ОДР, так і про порушення позивачем умов Договору щодо експлуатації більшої кількості місяць для паркування, ґрунтуються на припущеннях відповідача за відсутності встановлення перевищення меж виміряної ділянки по відношенню до встановленою схемою організації дорожнього руху та обсягів такого перевищення.

Слід зауважити і на тому, що у листі №053/05-1775 від 21.04.2021 відповідач не встановив позивачу строк для усунення порушень.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відсутні належні та допустимі докази порушення позивачем умов Договору, підстави для одностороннього розірвання Договору, у порядку передбаченому п. 6.5 договору, також відсутні, а тому одностороння відмова відповідача від Договору є незаконною та підлягає визнанню недійсною. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/11021/22, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/11021/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/11021/22 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріли справи № 910/11021/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 06.09.2023.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко