ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2991/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Рудаєва Олександра Миколайовича, м. Харків
до Вільхуватської сільської ради, с. Вільхуватка, Харківська область
про стягнення 31689,29 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Рудаєв Олександр Миколайович (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Вільхуватської сільської ради (відповідач), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 21812,89 грн. основного боргу за договором № 50 від 10.02.2022 та договором № 60/1 від 21.02.2022; 4207,02 грн. пені; 842,63 грн. 3% річних; 4826,75 грн. інфляційних нарахувань. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2684,00 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.07.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання до суду обґрунтованого письмового відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву (вх.№ 20760 від 04.08.2023), згідно якого просить суд позовні вимоги позивача задовольнити частково, відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення з Вільхуватскої сільської ради пені в сумі 4207,02 грн.; 842,63 грн. 3% річних; 4826,75 грн. інфляційних нарахувань. При цьому у відзиві на позов позивач посилається на ст. 617 ЦК України, п. 9.1. договорів, яким передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, та вказує, що в грудні 2022 року ДКС України були профінансовані лише видатки на заробітну плату, іншого фінансування відповідачу не надходило.

Матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Отже, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Вільхуватською сільською радою на веб-порталі електронної системи публічних закупівель «Prozorro» було розміщено оголошення UА-2022-02-11-000947-а про закупівлю товарів ДК 021:2015:15860000-4: Кава, чай та супутня продукція, в результаті чого між Вільхуватською сільською радою та ФОП Рудаєв О.М. було укладено Договір №50 від 10 лютого 2022 року про закупівлю ДК 021:2015:15860000-4: Кава, чай та супутня продукція.

Вільхуватською сільською радою на веб-порталі електронної системи публічних закупівель «Prozorro» було розміщено оголошення UА-2022-02-03-002990-а про закупівлю товарів ДК 021:2015:03220000-9: Овочі, фрукти та горіхи. Після проведення електронних торгів між переможцем ФОП Рудаєв О.М. та замовником Вільхуватською сільською радою було укладено Договір №60/1 від 21 лютого 2022 року про закупівлю товару ДК 021:2015:03220000-9: Овочі, фрукти та горіхи.

Згідно п. 7.1.1. Договору №50 від 10.02.2022 року, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари відповідно до п. 4.1. Договору.

Згідно п. 7.4.1. Договору №50 від 10.02.2022 року, постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

Пунктом 4.1. Договору №50 від 10.02.2022 року передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться протягом 20 робочих днів з моменту отримання товару.

Згідно п. 8.1. Договору №50 від 10.02.2022 року, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Згідно п. 7.1.1. Договору №60/1 від 21.02.2022 року, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари відповідно до п. 4.1. Договору.

Згідно п. 7.4.1. Договору №60/1 від 21.02.2022 року, постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

Пунктом 4.1. Договору №60/1 від 21.02.2022 року передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться протягом 20 робочих днів з моменту отримання товару.

Згідно п. 8.1. Договору №60/1 від 21.02.2022 року, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором cторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

21 лютого 2022 року, згідно наступних товарно-транспортних накладних, у відповідача по Договору №50 від 10.02.2022 року, Договору №60/1 від 21.02.2022 року утворилась заборгованість на загальну суму 21812,89 грн. (двадцять одна тисяча вісімсот дванадцять гривень 89 коп.): товарно-транспортна накладна №430 на суму 2748,35 грн., товарно-транспортна накладна №431 на суму 2865,00 грн., товарно-транспортна накладна №432 на суму 1595,20 грн., товарно-транспортна накладна №433 на суму 1145,18 грн., товарно-транспортна накладна №435 на суму 2205,05 грн., товарно-транспортна накладна №437 на суму 834,23 грн., товарно-транспортна накладна №439 на суму 1267,23 грн., товарно-транспортна накладна №441 на суму 3153,55 грн., товарно-транспортна накладна №442 на суму 1214,50 грн., товарно-транспортна накладна №443 на суму 2526,00 грн., товарно-транспортна накладна №444 на суму 674,60 грн., товарно-транспортна накладна №445 на суму 360,00 грн., товарно-транспортна накладна №446 на суму 744,00 грн., товарно- транспортна накладна №447 на суму 480,00 грн.

З 22.02.2022 року почав спливати строк на оплату заборгованості (протягом 20 банківських днів), який сплив 22.03.2022 року. З 23.03.2022 року почалось прострочення заборгованості по оплаті за поставлений товар.

Позивачем було направлено вимогу по сплаті заборгованості за Договором №50 від 10.02.2022 року, Договором №60/1 від 21.02.2022 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст. 712 ЦК України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Також, ст. 694 ЦК України визначено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи вищенаведене та беручи до уваги порушення відповідачем умов Договорів в частині своєчасної оплати у повному обсязі поставленого позивачем товару за Договорами, та те, що відповідач визнав суму основного боргу за Договором № 50 від 10.02.2022 та Договором № 60/1 від 21.02.2022 у розмірі 21812,89 грн., суд вважає позовні вимоги у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 21812,89 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України, прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, те, що умовами Договорів не було передбачено можливості нарахування позивачем відповідачу пені за прострочення відповідачем свого грошового зобов`язання за Договорами, суд дійшов до висновку, що сума пені у розмірі 4207,02 грн. не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача 3% річних у розмірі 842,63 грн. та інфляційних у розмірі 4826,75 грн., суд дійшов висновку, що дані розрахунки є вірними, вони відповідають нормам чинного законодавства та не спростовані відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги у справі в частині стягнення 3% річних у розмірі 842,63 грн. та інфляційних у розмірі 4826,75 грн. підлягають задоволенню.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Також, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у справі "Руїз Торіха проти Іспанії" вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у цій справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Вільхуватської сільської ради (62620, Харківська область, с. Вільхуватка, вул. Синько, буд. 28, ідентифікаційний код 04399223) на користь Фізичної особи - підприємця Рудаєва Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 21812,89 грн. основного боргу; 842,63 грн. 3% річних; 4826,75 грн. інфляційних нарахувань та 2327,84 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Фізична особа - підприємець Рудаєв Олександр Миколайович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Вільхуватська сільська рада (62620, Харківська область, с. Вільхуватка, вул. Синько, буд. 28, ідентифікаційний код 04399223).

Повне рішення складено "11" вересня 2023 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/2991/23