ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Справа № 925/886/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі

регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства

Українська залізниця, м. Одеса

до Монастирищенської міської ради, м. Монастирище, Уманського

району, Черкаської області

про зобов`язання вчинити дії

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулось з позовом акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця до Монастирищенської міської ради про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно, а саме 15,480 тонн брухту сталевого (вид М 510) вартістю 102 168 грн. 00 коп. без ПДВ.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов суду не надав.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав 11 липня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

01 серпня 2023 року від відповідача надійшов лист, в якому останній зазначав, що копії позовної заяви не отримував, а тому немає можливості надати суду відзив на позовну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що 22 червня 2023 року на адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_1 позивачем було надіслано копію позовної заяви з додатками (а.с. 38, 40).

За даними сайту Укрпошти відправлення за №172 було вручено адресату (відповідачу) 12 липня 2023 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Водночас, відповідач своїм процесуальним правом не скористався, з матеріалами справи не ознайомився.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

28 лютого 2022 року Монастирищенською міською радою було прийнято розпорядження №38 Про деякі заходи щодо дотримання вимог воєнного стану на території Монастирищенської міської територіальної громади.

Вищевказаним розпорядженням було вирішено, зокрема, сприяти в облаштуванні та діяльності контрольно-пропускних пунктів (блокпостів) на території Монастирищенської міської територіальної громади.

28 лютого 2022 року відповідач звернувся до виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії регіональної філії Одеська залізниця з листом за №161/1/03-01-37 в якому міська рада просила надати матеріали, а саме: 298,85 м погонних рейок для потреб територіальної оборони Монастирищенської міської територіальної громади (а.с.8).

28 лютого 2022 року Монастирищенською міською радою в особі заступника міського голови Недогоди О.Ф. було отримано від виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця 15,480 тонн брухту сталевого (вид М 510) рейка Р-50.

Зазначені обставини підтверджуються копією акту про примусове відчуження або вилучення майна, складеного 28 лютого 2022 року (а.с. 11-12).

Власником майна є позивач в особі виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії.

Вартість отриманого відповідачем майна становила на момент передачі 72 291 грн. 60 коп. (без ПДВ), про що зазначено сторонами в акті.

Вартість майна, що зазначена в акті встановлена згідно протоколу чергового засідання комісії акціонерного товариства Українська залізниця з питань заготівлі та використання брухту чорних та кольорових металів від 31 липня 2019 року №Ц-3/61-19.

Судом враховано, що регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як вже зазначалося вище, отримання відповідачем майна від позивача було оформлено актом про примусове відчуження або вилучення майна, складеного 28 лютого 2022 року відповідно до зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах режиму воєнного чи надзвичайного стану від 31 жовтня 2012 року №998 на виконання вимог ст. 7 Закону України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до преамбули вищевказаного Закону, цей Закон визначає механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно ст. 1 Закону України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості;

вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Отже, вищевказаним Законом встановлено можливість та правові механізми вилучення та примусового відчуження виключно індивідуально визначеного майна.

Відповідно до ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Набуте 28 лютого 2022 року відповідачем майно - 15,480 тонн брухту сталевого (вид М 510) не є індивідуально визначеним, а є таким, що визначено родовими ознаками та є замінним.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що спірне майно не могло бути предметом примусового відчуження чи вилучення відповідно до процедур, передбачених Законом України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 4 вищевказаного Закону (в редакції чинній станом на 28 лютого 2022 року) примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради..

Відповідно до ст.5 Закону (в редакції чинній станом на 28 лютого 2022 року) Примусове відчуження або вилучення майна, необхідного для відвернення або ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, здійснюється за рішенням органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, військового командування, органу місцевого самоврядування, на яких відповідно до указу Президента України про введення правового режиму надзвичайного стану покладено здійснення заходів надзвичайного стану (далі - військове командування, орган, на який покладено здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану).

Особливості передачі та примусового відчуження комунального майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану врегульовано ст.6 Закону.

Статтею 7 вищевказаного Закону, визначено, що про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В акті зазначаються:

1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення;

2) відомості про власника (власників) майна:

для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код;

для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті;

3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності);

4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані;

5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі.

У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна.

Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі.

У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна.

Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства призводить до висновку про те, що сам по собі акт про примусове відчуження або вилучення майна не є рішенням військового командування, органу, на який покладено здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану та за яким здійснюється примусове відчуження, чи вилучення майна.

Акт є документом який складається з метою підтвердження події (факту) примусового відчуження або вилучення майна.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану термін військове командування вживається у значенні, наведеному в Законі України Про правовий режим воєнного стану або Законі України Про правовий режим надзвичайного стану, залежно від правового режиму, в умовах якого передається, відчужується або вилучається майно.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про правовий режим воєнного стану військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є:

Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У графі найменування військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або найменування військового командування чи органу, що прийняв таке рішення акту зазначено, що цей акт складено на підставі рішення Монастирищенської міської ради, номер та дата якого не зазначені.

З огляду на положення ст. 3 Закону України Про правовий режим воєнного стану, відповідач - Монастирищенська міська рада не має статусу військового командування та, відповідно, немає повноважень приймати рішення про примусове відчуження або вилучення майна.

Також матеріали справи не містять відповідного рішення про примусове відчуження або вилучення у акціонерного товариства Українська залізниця або його виробничого підрозділу Христинівська дистанція колії 15,480 тонн брухту сталевого вид М 510 та передачу його відповідачу.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що 28 лютого 2022 року майно позивача, а саме 15,480 тонн брухту сталевого (вид М 510), було набуте відповідачем без достатньої правової підстави.

14 листопада 2022 року та 12 грудня 2022 року позивач в особі начальника виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця звернувся з листами №№ 01-10/486, 01-10/507 до відповідача з вимогою про повернення 15,480 тонн брухту сталевого (вид М 510).

Проте, спірне майно відповідач не повернув.

На лист від 12 грудня 2022 року відповідач надав відповідь від 21 грудня 2022 року №03-01-10/4880 в якій зазначив, що від виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії згідно акту відчуження майна було отримано брухт сталевий, вид М 510 в кількості 15,480 тонн на суму 72 291 грн. 60 коп. та в подальшому передано добровільним волонтерським об`єднанням з метою виготовлення засобів для обмеження руху машин та інших броньованих транспортних засобів. Готові конструкції вказані волонтери передали для оборони м. Ірпінь та м. Бучі. Дані конструкції наразі повернути не має можливості, так як в зазначених містах велися активні бойові дії.

У зв`язку зі збройною агресією рф та обмеженими можливостями міського бюджету повернути кошти рада не має можливості.

Відповідно до приписів ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно протоколу засідання комісії акціонерного товариства Українська залізниця з питань заготівлі та використання брухту чорних та кольорових металів від 28 березня 2023 року №Ц-6-84/40-23 ціна брухту сталевого (вид М 510) становить 6 600 грн.

Отже, вартість майна 15,480 тонн брухту сталевого (вид М 510) складає 102 168 грн. 00 коп. без ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України під час розгляду справи доводи позивача не спростував жодними доказами.

Таким чином відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, а саме 15,480 тонн брухту сталевого (вид М 510) вартістю 102 168 грн. 00 коп. без ПДВ.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Монастирищенську міську раду, вул. Соборна, 117, м. Монастирище, Уманського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 25769919 повернути акціонерному товариству Українська залізниця, вул. Єжи Гедройця,5, м. Київ, ідентифікаційний код 40075815 безпідставно набуте майно, а саме 15,480 тонн брухту сталевого (вид М 510) вартістю 102 168 грн. 00 коп. без ПДВ.

3. Стягнути з Монастирищенської міської ради, вул. Соборна, 117, м. Монастирище, Уманського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 25769919 на користь акціонерного товариства Українська залізниця, вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, ідентифікаційний код 40075815 судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 06 вересня 2023 року.

Суддя А.В.Васянович