ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/584/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянув в порядку с письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства Миколаївкомунтранс

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2023, прийняте суддею Смородіновою О.Г. у м. Миколаєві

у справі № 915/584/23

за позовом Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування

до скаржника

про стягнення 27 670,92 грн. та

В С Т А Н О В И В :

У квітні .2023 року Приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) ПРОСТО-страхування звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Комунального підприємства (далі КП) Миколаївкомунтранс, в якій просило суд стягнути з останнього затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 27 670,92 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 864,00 грн. та 6 000,00 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги.

Позовні вимоги з посиланням на приписи ст.ст.1187, 1191 Цивільного кодексу України, статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів мотивовані виникненням у позивача права регресної вимоги до відповідача з огляду на виплату ним страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2023 позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто з КП Миколаївкомунтранс на користь ПрАТ ПРОСТО-страхування заявлені до стягнення суми.

Суд першої інстанції визнав правомірним застосування позивачем до спірних правовідносин приписів пп. 38.1.1 г п. 38.1 ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та встановив наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого останнім страхового відшкодування у розмірі 27 670,92 грн. з огляду на висновки, викладені в постанові Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.10.2021 у справі № 490/6748/21.

Із зазначеним рішенням місцевого господарського суду не погодився відповідач та звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що висновки суду, зазначені в постанові у справі №490/6748/21 від 21.10.2021, не містять в собі відомостей про те, що відповідна дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу МАЗ 533702 д.н.з. НОМЕР_1 існуючим вимогам Правил дорожнього руху. При цьому встановлені районним судом обставини про те, що водій ОСОБА_1 не стежив за технічним станом транспортного засобу, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, не є достатніми як для встановлення наявності його несправності, так і для встановлення безпосереднього причинно - неслідкового зв`язку між такою бездіяльністю і дорожньою подією. За таких обставин на переконання апелянта, відсутні підстави вважати, що вказаною постановою встановлено наявність підстав, зазначених в абз. «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийняте відповідно до вимог чинного законодавства та зазначає, що місцевий господарський суд в повному обсязі з`ясував усі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення даного спору, об`єктивно та в повному обсязі дослідив надані сторонами докази у справі, вірно застосував норми матеріального та процесуального права та виніс рішення, яке в повній мірі відповідає обставинам справи, а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевірила в межах доводів та вимог апеляційної скарги правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права та прийшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2021 між КП Миколаївкомунтранс та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АР/5401823, згідно якого застраховано відповідальність власника транспортного засобу марки МАЗ 53, тип сміттєвоз, д.н.з. НОМЕР_1 .

19.06.2021 ПрАТ Страхова компанія Саламандра та ОСОБА_2 уклали Страховий поліс MINIKACKO S № S152.086101, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.10.2021 у справі № 490/6748/21, яка є чинною, встановлено, що 06.08.2021 об 11год.40хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом МАЗ533702, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Миколаєві по вул. Новозаводській в районі будинку 2, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не стежив за технічним станом транспортного засобу, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, в результаті чого під час руху самостійно здійснилось опускання маніпулятора, що призвело до зіткнення з припаркованим транспортним засобом Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, завдано матеріальних збитків. В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав факт вчинення ним вказаного правопорушення за викладених вище обставин.

Дослідивши матеріали справи № 490/6748/21, суддя Центрального районного суду м. Миколаєва, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище правопорушення підтверджується даними, що містяться у протоколі та схемі дорожньо - транспортної пригоди до нього (а.с. 1,2), письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Цією постановою за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Таким чином, чинним судовим рішенням встановлено, що відповідна дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія транспортного засобу МАЗ533702, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Сторони не надали суду письмових доказів на підтвердження належності відповідачу транспортного засобу МАЗ533702, д.н.з. НОМЕР_1 , водночас ця обставина визнається сторонами, так само як і перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із КП Миколаївкомунтранс.

Згідно ремнтної калькуляції № 0035025.08. від 16.08.2021 вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 становить 27 670,92 грн.

Відповідно до платіжного доручення №5678 від 18.11.2021 ПрАТ Страхова компанія САЛАМАНДРА здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 27 670,92 грн. за ремонт транспортного засобу Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 .

29.11.2021 до ПрАТ ПРОСТО-страхування із заявою про виплату страхового відшкодування звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю МАРКС.КАПІТАЛ, яке згідно з договором надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02 січня 2020 року є представником ПрАТ Страхова компанія САЛАМАНДРА.

За результатами розгляду наданих документів від Товариства з обмеженою відповідальністю МАРКС.КАПІТАЛ, ПрАТ ПРОСТО-страхування прийнято рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди від 06.08.2021 страховим випадком, про що 27.01.2022 було складено страховий акт № 154603.

Відповідно до платіжного доручення № 1654 від 27.01.2022 ПрАТ ПРОСТО-страхування виплатило страхове відшкодування в розмірі 27 670,92 грн.

Позивач, посилаючись на приписи ст. 38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема підпункту 38.1,1. пункту 38.1: Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, зазначає, що оскільки, ОСОБА_1 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди знаходився в трудових відносинах з КП Миколаївкомунтранс та виконував свої трудові, службові обов`язки, то в даному випадку необхідно застосувати вимоги ст. 1172 ЦК України, а відповідач зобов`язаний відшкодувати ПрАТ ПРОСТО-страхування грошові кошти в розмірі 27 670,92 гривень, що і стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Правовідносини сторін регулюються наступними нормами права.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

За загальними правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття особа, яка завдала шкоду та особа, яка відповідає за шкоду. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Приписи ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлюють особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, - таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Законом закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до частин 1, 4 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту "г" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Як вірно встановив суд першої інстанції, позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 27 670,92 грн., пов`язане з пошкодженням автомобіля Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія відповідача. Також матеріалами справи, зокрема чинною постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.10.2021 у справі № 490/6748/21 підтверджено, що ДТП сталося внаслідок того, що водій не стежив за технічним станом транспортного засобу, перед виїздом та не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплексність транспортного засобу.

При цьому, з тексту апеляційної скарги вбачається, що відповідачем не заперечується розмір суми відшкодування та сам факт настання страхового випадку, наявність/відсутність трудових відносин з водієм ОСОБА_1 , або факт належності йому транспортного засобу на праві власності.

Апеляційна скарга містить лише доводи апелянта про те, що висновки, викладені в постанові у справі №490/6748/21 від 21.10.2021, не містять в собі висновку про конкретну технічну несправність т/з МАЗ 533702 д.н.з. НОМЕР_1 і її невідповідність конкретним вимогам Правил дорожнього руху України, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів пп. 38.1.1 г п. 38.1 ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які колегією суддів відхиляються, враховуючи, що причиною відповідного ДТП 06.08.2021 став той факт, що водій ОСОБА_1 , не стежив за технічним станом транспортного засобу, перед виїздом та не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплексність транспортного засобу, що є прямим порушенням вимоги підпунктів а, б пункту 2.3 Правил дорожнього руху, які передбачають, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу та бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував підпункт "г" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та дійшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування в сумі 27 670,92 грн.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення в частині стягнення з відповідача 6 000грн. витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги, а тому підстави для зміни або скасування рішення у відповідній частині відсутні.

З огляду на викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, отже, оскаржуване рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2023 скасуванню не підлягає.

Згідно із ст.129 ГПК України, судові витрати слід залишити за апелянтом.

На підставі ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2023 у справі №915/584/23 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства Миколаївкомунтранс без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено 11.09.2023 о 10.15 у зв`язку з перебуванням судді Принцевської Н.М. у відпустці.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська