ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2023 р. Справа№ 927/400/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінської О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 29.08.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 (повний текст складено 26.05.2023)

у справі № 927/400/23 (суддя - Шморгун В.В.)

за позовом Заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі:

позивача-1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

позивача-2: Міністерства освіти і науки України,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини",

до відповідача-2: Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя,

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання звільнити нежитлові приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, Міністерства освіти і науки України звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармація Чернігівщини», у якому просить суд:

- визнати недійсним договір оренди № 13/51-22 нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.11.2022, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармація Чернігівщини»;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармація Чернігівщини» звільнити нежитлові приміщення площею 122,6 кв. м, розташовані на першому поверсі в будівлі гуртожитку № 2 Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя () за адресою: площа Івана Франка, 2, м. Ніжин, Чернігівська область.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при укладенні договору оренди

№ 13/51-22 нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.11.2022, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармація Чернігівщини», орендоване майно, що обліковується на балансі Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя, використовується відповідачем-1 для продажу фармацевтичних виробів, чим порушуються вимоги Закону України «Про освіту», адже він не допускає використання майна освіти поза межами цілей освітнього процесу або обслуговуванням учасників цього процесу. Як зазначає прокурор, спірний договір суперечить вимогам ст. 203 Цивільного кодексу України, а відтак такий правочин підлягає визнанню недійсним із застосуванням наслідків недійсності - звільнення об`єкта оренди з метою подальшого його повернення балансоутримувачу.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір оренди № 13/51-22 нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.11.2022, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" та Ніжинським державним університетом імені Миколи Гоголя. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" звільнити нежитлові приміщення площею 122,6 кв. м, розташовані на першому поверсі в будівлі гуртожитку № 2 Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя за адресою: площа Івана Франка, 2, м. Ніжин, Чернігівська область. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" на користь Чернігівської обласної прокуратури 1 789,34 грн витрат зі сплати судового збору. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на користь Чернігівської обласної прокуратури 1 789,33 грн витрат зі сплати судового збору. Стягнуто з Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на користь Чернігівської обласної прокуратури 1 789,33 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 16.06.2023 (згідно дати звернення до засобів електронного зв`язку) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі № 927/400/23, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі №927/400/23 та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що ч. 6 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що галузеві особливості оренди державного та комунального майна можуть встановлюватися виключно законами. Відносини оренди рухомого та нерухомого майна, що належить закладам вищої освіти та/або науковим установам, що є засновниками наукового парку, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про наукові парки». Отже, прокурором необґрунтовано застосовано положення Закону України «Про освіту», яким не регулюються відносини оренди нерухомого майна, що належить закладам вищої освіти.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що у п. 7.1 спірного договору визначено, що майно може бути використане за цільовим призначенням на розсуд Орендаря, за винятком переліку наведених цільових призначень, у якому відсутнє цільове призначення - з метою розміщення аптеки, а отже доводи прокурора щодо використання об`єкту оренди всупереч забороні цільового призначення є безпідставними.

Апелянт вказує, що спірні приміщення могли бути передані в оренду з будь-яким цільовим призначенням, оскільки не використовувалось балансоутримувачем протягом 3 (трьох) років.

Скаргу вмотивовано також тим, що спірний договір повністю відповідає законодавству України про освіту та немає жодних підстав для визнання його недійсним.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" зазначає, що аптечний пункт, який розміщується у спірному приміщенні, є соціально корисним закладом; учасники освітнього процесу можуть оперативно забезпечити себе усіма необхідними ліками.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному судді (складу суду) від 16.06.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Чернігівської області.

28.06.2022 від Господарського суду Чернігівської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 927/400/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі № 927/400/23 залишено без руху та роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

12.07.2023 (згідно дати звернення до системи "електронний суд") від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 та надано докази сплати судового збору у вигляді платіжної інструкції №2498 на суму 8052, 00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі № 927/400/23 та призначено до розгляду у судовому засіданні 02.08.2023.

18.07.2023 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях Помаз Валентини Вячеславівни до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

21.07.2023 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від Міністерства освіти і науки України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач-2 заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Так, відзив обґрунтовано тим, що при укладенні спірного договору порушено норми частини четвертої статті 80 Закону України «Про освіту», оскільки спірні приміщення не були передані в оренду з метою надання послуг пов`язаних не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а використання цього майна для провадження видів діяльності не передбачених спеціальними законами, заборонено При цьому судом встановлено, що за відсутності у Договорі оренди конкретного цільового призначення, визначеного у дозволі Міністерства освіти і науки України Апелянт у будь-який час дії цього Договору може самостійно змінити цільове призначення, у тому числі з огляду на види економічної діяльності відповідача, зазначені у ЄДР, і такі, що жодним чином не будуть навіть стосуватись обслуговування учасників освітнього процесу.

27.07.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Так, відзив прокурора обґрунтовано тим, що спірний договір оренди не містить того цільового призначення використання спірних приміщень, дозвіл на яке був наданий Міністерством, а навпаки дозволяє Орендарю користуватися ним най його власний розсуд, у тому числі з метою, що не пов?язана із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, оскільки зазначений у пункті 7.1. Розділу I спірного договору перелік обмежень не є таким, що відображає усі цільові призначення, які відносяться до імперативно передбаченої законом заборони використання майна державних та комунальних закладів освіти.

Прокурор вказує, що ТОВ «Фармація Чернігівщини» здійснює господарську діяльність, пов`язану з наданням послуг роздрібної торгівлі, що підтверджується класифікацією діяльності зазначеною в кодах КВЕД, вказаних при її державній реєстрації як фізичної особи-підприємця, а саме: основний вид діяльності - КВЕД 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, що вказує на відсутність у діяльності ТОВ «Фармація Чернігівщини» будь-яких ознак освітнього процесу або надання послуг пов?язаних із забезпеченням такого процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Суддя Шаптала Є.Ю. з 17.07.2023 по 30.07.2023 перебував у відпустці.

Головуючий суддя Гончаров С.А. 31.07.2023 перебував у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 клопотання представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях Помаз Валентини Вячеславівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі № 927/400/23 призначено в режимі відеоконференції на 02.08.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі № 927/400/23 на 29.08.2023.

25.08.2023 (згідно дати звернення до канцелярії суду та до системи "Електронний суд") від Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя надійшло клопотання про розгляд справи в відсутності відповідача-2.

29.08.2023 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" надійшли письмові пояснення, в яких останній додатково звертає увагу суду, що нежитлові приміщення площею 122,6 кв. м, розташовані на першому поверсі в будівлі гуртожитку N. 2 Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя за адресою: площа Івана Франка, 2, м. Ніжин, Чернігівська область понад трьох років не використовувалися жодним чином в освітній діяльності закладу вищої освіти та були порожніми, внаслідок чого з метою ефективного використання вказаних приміщень було прийнято рішення про передання їх в оренду з метою розміщення закладу харчування або аптеки з метою обслуговування учасників освітнього процесу й отримання прибутку від оренди, на що було отримано усі відповідні погодження.

Також, апелянтом разом з апеляційною скаргою подано копію листа Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя від 15.06.2023 та копію договору №01-06/23 від 15.06.2023 на підтвердження проходження студентів практики у відповідача-1.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржник не надав суду апеляційної інстанції докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До того ж, скаржником додано докази які не існували на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак під час розгляду справи місцевим господарським судом вказані докази подані не були.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції відмовив у позові, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги матеріали дослідження (висновок), який виготовлено на його замовлення після вирішення справи судом першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі № 922/393/18 викладена правова позиція щодо подання доказів до суду апеляційної інстанції. Так, у тій справі касаційний суд підтвердив дотримання процесуальних процедур судом попередньої інстанції, який відхилив клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткового доказу через те, що цей доказ датований вже після прийняття рішення судом першої інстанції.

Верховний Суд вказав, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17 та від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, від 16.12.2020 у справі №908/1908/19.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не приймає долучені до апеляційної скарги докази та розглядає справу за наявними в матеріалах справи докази.

У судове засідання, що відбулось 29.08.2023 з`явились прокурор та представники позивача-1, відповідача-1. Позивач-2 та відповідач-2 у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в системі "Електронний суд" (позивач-2).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,

Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя звернувся до Міністерства освіти і науки України з листом №01-10/625 від 06.07.2021, у якому просив надати дозвіл на передачу в оренду державного майна, яке перебуває на балансі закладу освіти.

Міністерство освіти і науки України, враховуючи пропозиції Комісії з майнових питань підприємств, установ та організацій, що належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України (протокол №13 від 31.08.2021), надало дозвіл №1/11-6552 від 07.09.2021 на передачу в оренду нежитлових приміщень, площею 122,6 кв. м, розташованого в будівлі гуртожитку №2, яке знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. І. Франка, 2, з метою розміщення магазину продовольчих товарів строком до п`яти років, та зобов`язав керівника Університету ураховувати напрямок діяльності орендаря з тим, щоб не завадити умовам безпечної роботи закладу (т. 1 а.с. 90-91).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 18.02.2022 №13/115 включено до Переліку першого типу нежитлові приміщення загальною площею 122,6 кв. м. на першому поверсі чотириповерхової будівлі гуртожитку №2, розташованої за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, площа Івана Франка, 2, що обліковується на балансі Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя; враховуючи пропозиції Балансоутримувача затвердити додаткові умови оренди: обмежити використання об`єкта оренди відповідно до п. 54 Порядку для розміщення наступного цільового призначення:

- заклади харчування, кафе, бари, ресторани, які здійснюють продаж товарів підакцизної групи. Торгівельні об`єкти, які здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- заклади харчування, їдальні, буфети, кафе, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи. Торговельні об`єкти, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- нічні клуби. Ресторани з нічним режимом роботи (після 22 год.). Сауни, лазні. Організація концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності. Готелі, хостели, турбази, мотелі, кемпінги, літні будиночки. Комп`ютерні клуби та Інтернет-кафе;

- пункти обміну валюти, банкомати, платіжні термінали. Торговельні автомати. Розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають послуги зв`язку, послуги доступу до Інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення. Розміщення зовнішньої реклами на будівлях і спорудах. Продаж книг, газет і журналів;

- ритуальні послуги. Громадські вбиральні. Збір і сортування вторинної сировини.

Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя надав Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях довідку від 15.08.2022 №01-13/360, у якій повідомив про згоду на включення до Переліку першого типу та передачі в оренду спірного приміщення строком на 5 років за цільовим призначенням - розміщення магазину продовольчих товарів, крім торгівлі товарами підакцизної групи. Також Університет повідомив, що об`єкт оренди не використовується у діяльності НДУ ім. М. Гоголя протягом трьох років і це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які проживають у гуртожитку (т. 1 а.с. 92).

У листі від 15.08.2022 №01-13/359 Університет зазначив перелік обмежень щодо цільового використання об`єкта оренди, який відповідає переліку, вказаному у наказі Регіонального відділення від 18.02.2022 №13/115 (т. 1 а.с. 93).

09.09.2022 в ЕТС «Prozzoro.Продажі» орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях розміщено оголошення про передачу спірного майна в оренду строком на період дії воєнного стану та 12 місяців після його припинення чи скасування та з переліком обмежень щодо його цільового використання, який відповідає вказаному у наказі Регіонального відділення від 18.02.2022 №13/115 та листі Університету від 15.08.2022 №01-13/359 (т. 1 а.с. 97-99).

06.10.2022 відбувся аукціон з продажу права оренди спірного нежитлового приміщення площею 122,6 кв. м, за результатами якого переможцем визнано ТОВ «Фармація Чернігівщини» (т. 1 а. с. 94-99).

07.11.2022 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - Орендодавець), ТОВ «Фармація Чернігівщини» (далі - Орендар) і Ніжинським державним університетом імені Миколи Гоголя (далі - Балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 13/51-22 (далі - Договір оренди), за умовами якого Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення площею 122,6 кв. м на першому поверсі чотириповерхової будівлі гуртожитку №2, розташованої за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, площа Івана Франка, 2 (т. 1 а.с. 100-107).

У п. 7.1 розділу І Договору оренди зазначено, що майно може бути використане за цільовим призначенням на розсуд Орендаря за винятком таких цільових призначень:

- заклади харчування, кафе, бари, ресторани, які здійснюють продаж товарів підакцизної групи. Торгівельні об`єкти, які здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- заклади харчування, їдальні, буфети, кафе, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи. Торговельні об`єкти, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- нічні клуби. Ресторани з нічним режимом роботи (після 22 год.). Сауни, лазні. Організація концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності. Готелі, хостели, турбази, мотелі, кемпінги, літні будиночки. Комп`ютерні клуби та Інтернет-кафе;

- пункти обміну валюти, банкомати, платіжні термінали. Торговельні автомати. Розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають послуги зв`язку, послуги доступу до Інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення. Розміщення зовнішньої реклами на будівлях і спорудах. Продаж книг, газет і журналів;

- ритуальні послуги. Громадські вбиральні. Збір і сортування вторинної сировини.

Згідно з п. 2.1 розділу ІІ Договору оренди Орендар вступає у строкове платне користування Майном у день підписання акту приймання-передачі Майна. Акт приймання-передачі підписується між Орендарем і Балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.

За умовами п. 9.1, 16 розділу І, п. 3.3 розділу ІІ Договору оренди місячна орендна плата становить 25 101,00 грн без ПДВ. Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50/50%.

Пунктами 4.1, 4.2 розділу ІІ Договору оренди визначено, шо у разі припинення договору Орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно; відшкодувати Балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або витрати орендованого майна; підписати акт повернення з оренди орендованого майна не пізніше наступного робочого дня з моменту його отримання від Балансоутримувача.

Відповідно до пункту 12.1 (1) розділу І, п. 12.1 (1) розділу ІІ Договору оренди він укладений на строк - протягом воєнного стану та 12 місяців після його припинення чи скасування з дати набрання чинності цим договором. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.

На виконання умов Договору оренди Балансоутримувач передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування спірні нежитлові приміщення, про що складено акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.11.2022 (т. 1 а.с. 108).

Наказом Міністерства освіти і науки України від 21.08.2021 №939 затверджено статут Прилуцького технічного фахового коледжу у новій редакції, у п. 1.4 якого зазначено, що згідно з Наказом Міністерства освіти і науки України від 17.02.2020 №82 Прилуцький агротехнічний коледж перейменовано у Прилуцький технічний фаховий коледж.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності ТОВ «Фармація Чернігівщини» є: 47.73 - роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (основний); 46.49- оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 77.11 - надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 73.20 - дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 73.11 - рекламні агентства; 70.22 - консультування з питань комерційної діяльності й керування; 68.31 - агентства нерухомості; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 82.30 - організування конгресів і торговельних виставок; 77.33 - надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютерів; 46.46 - оптова торгівля фармацевтичними товарами.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини", колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У позовній заяві прокурор зазначив, що спірне приміщення використовується відповідачем-1 для розміщення аптеки, що не заперечується відповідачем-1.

Щодо наявності у заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави законних повноважень звертатися з цим позовом до суду в інтересах держави колегія суддів зазначає про таке.

Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру":

- представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1);

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч. 3).

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

За приписами ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Зважаючи на обставини справи, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Міністерства освіти і науки України, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави та про наявність підстав для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Щодо спору сторін по суті, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина 1).

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина 2).

Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності урегульовано Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно зі статтею 4 вказаного Закону Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва є орендодавцями щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна (будівель, споруд, їх окремих частин), а також майна, що не увійшло до статутного капіталу, що є державною власністю (крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, а також майна, що належить закладам вищої освіти та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам, та інших випадків, передбачених галузевими особливостями оренди майна).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» етапність передачі в оренду державного та комунального майна передбачає:

прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду;

внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС;

прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків;

опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС;

розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду;

проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.

Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду (далі - Порядок передачі майна в оренду) визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, у тому числі електронних аукціонів, та здійснює контроль за її реалізацією.

За змістом ст. 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ініціаторами оренди майна можуть бути потенційний орендар, балансоутримувач, уповноважений орган управління та/або орендодавець. Потенційний орендар, зацікавлений в одержанні в оренду нерухомого або індивідуально визначеного майна, звертається до орендодавця із заявою про включення цього майна до Переліку відповідного типу згідно з Порядком передачі майна в оренду. Орендодавець протягом трьох робочих днів з дати отримання відповідної заяви передає її балансоутримувачу такого майна.

За результатами розгляду заяви (крім випадків, передбачених абзацом п`ятим частини другої статті 6 цього Закону) балансоутримувач протягом 10 робочих днів з дати отримання такої заяви приймає одне з таких рішень:

рішення про намір передачі майна в оренду;

рішення про відмову у включенні об`єкта до відповідного Переліку в разі наявності однієї з підстав, передбачених статтею 7 цього Закону.

У разі якщо відповідно до законодавства, статуту або положення балансоутримувача уповноважений орган управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, має надавати згоду на розпорядження майном балансоутримувача, балансоутримувач протягом 40 робочих днів з дати отримання заяви потенційного орендаря приймає одне з таких рішень:

рішення про намір передачі майна в оренду, погоджене уповноваженим органом управління;

рішення про відмову у включенні об`єкта до відповідного Переліку в разі наявності однієї з підстав, передбачених статтею 7 цього Закону.

Про прийняте рішення балансоутримувач повідомляє заявника та орендодавця протягом трьох робочих днів з дати його прийняття.

У разі включення об`єкта до відповідного Переліку за заявою іншої особи, яка подана раніше, балансоутримувач інформує заявника та орендодавця про таке включення.

Після прийняття балансоутримувачем рішення про намір передачі майна в оренду або отримання від уповноваженого органу управління рішення про доцільність передачі майна в оренду балансоутримувач здійснює такі дії:

вносить інформацію про потенційний об`єкт оренди до ЕТС в порядку, обсязі та строки, передбачені Порядком передачі майна в оренду, та включає об`єкт до одного з Переліків, якщо відповідно до цього Закону балансоутримувач може виступати орендодавцем відповідного майна і якщо включення об`єкта до Переліку відповідного типу не потребує прийняття рішення іншим органом;

надсилає інформацію про потенційний об`єкт оренди орендодавцю для її внесення до ЕТС в порядку, обсязі та строки, передбачені Порядком передачі майна в оренду, та звертається до орендодавця із клопотанням про включення потенційного об`єкта оренди до одного з Переліків згідно з Порядком передачі майна в оренду.

Орендодавець розглядає клопотання балансоутримувача, подане відповідно до частини четвертої цієї статті, та протягом 10 робочих днів з дати отримання клопотання приймає одне з таких рішень:

рішення про включення об`єкта до Переліку відповідного типу;

рішення про відмову у включенні об`єкта до Переліку відповідного типу з підстав, передбачених статтею 7 цього Закону.

У випадках, передбачених частиною шостою цієї статті, орендодавець звертається до уповноваженого органу, визначеного частиною шостою цієї статті, із клопотанням про включення об`єкта до Переліку, якщо включення об`єкта до Переліку відповідного типу потребує прийняття відповідного рішення, і передає його на розгляд такого органу. Такі дії не здійснюються орендодавцем у випадку, якщо особи орендодавця та уповноваженого органу, визначеного частиною шостою цієї статті, є однією особою.

Про прийняте рішення орендодавець повідомляє балансоутримувача та заявника протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення.

За змістом ст. 11, 12, 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» оголошення про передачу майна в оренду орендодавець оприлюднює в ЕТС. Об`єкти державної та комунальної власності передаються в оренду за результатами проведення аукціону виключно в ЕТС, у тому числі аукціону, предметом якого є право на продовження договору оренди об`єкта згідно із статтею 18 цього Закону. У разі якщо об`єкт не було передано в оренду за результатами аукціону, протягом п`яти робочих днів з дати формування протоколу про визнання аукціону таким, що не відбувся, публікується оголошення про проведення повторного аукціону із зниженням стартової орендної плати на 50 відсотків. За результатами проведення аукціону укладається договір оренди майна.

Державну політику у сфері вищої освіти визначає Верховна Рада України, а реалізують Кабінет Міністрів України та центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки (частина 1 статті 3 Закону України «Про вищу освіту»).

Відповідно до Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 16.10.2014, Міністерство освіти і науки України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Як встановив суд, Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя звернувся до Міністерства освіти і науки України з листом №01-10/625 від 06.07.2021, у якому просив надати дозвіл на передачу в оренду державного майна, яке перебуває на балансі закладу освіти.

Міністерство освіти і науки України, враховуючи пропозиції Комісії з майнових питань підприємств, установ та організацій, що належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України (протокол №13 від 31.08.2021), надало дозвіл №1/11-6552 від 07.09.2021 на передачу в оренду нежитлових приміщень, площею 122,6 кв. м, розташованого в будівлі гуртожитку №2, яке знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. І. Франка, 2, з метою розміщення магазину продовольчих товарів строком до п`яти років, та зобов`язав керівника Університету ураховувати напрямок діяльності орендаря з тим, щоб не завадити умовам безпечної роботи закладу (т. 1 а.с. 90-91).

Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя надав Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях довідку від 15.08.2022 №01-13/360, у якій повідомив про згоду на включення до Переліку першого типу та передачі в оренду спірного приміщення строком на 5 років за цільовим призначенням - розміщення магазину продовольчих товарів, крім торгівлі товарами підакцизної групи. Також Університет повідомив, що об`єкт оренди не використовується у діяльності НДУ ім. М. Гоголя протягом трьох років і це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які проживають у гуртожитку (т. 1 а.с. 92).

У листі від 15.08.2022 №01-13/359 Університет зазначив перелік обмежень щодо цільового використання об`єкта оренди, який відповідає переліку, вказаному у наказі Регіонального відділення від 18.02.2022 №13/115 (т. 1 а.с. 93).

09.09.2022 в ЕТС «Prozzoro.Продажі» орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях розміщено оголошення про передачу спірного майна в оренду строком на період дії воєнного стану та 12 місяців після його припинення чи скасування та з переліком обмежень щодо його цільового використання, який відповідає вказаному у наказі Регіонального відділення від 18.02.2022 №13/115 та листі Університету від 15.08.2022 №01-13/359 (т. 1 а.с. 97-99).

06.10.2022 відбувся аукціон з продажу права оренди спірного нежитлового приміщення площею 122,6 кв. м, за результатами якого переможцем визнано ТОВ «Фармація Чернігівщини» (т. 1 а. с. 94-99).

07.11.2022 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - Орендодавець), ТОВ «Фармація Чернігівщини» (далі - Орендар) і Ніжинським державним університетом імені Миколи Гоголя (далі - Балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 13/51-22 (далі - Договір оренди), за умовами якого Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення площею 122,6 кв. м на першому поверсі чотириповерхової будівлі гуртожитку №2, розташованої за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, площа Івана Франка, 2 (т. 1 а.с. 100-107).

Отже, сторони у цій справі дотрималися визначеної законом процедури, необхідної для укладення договору оренди державного майна.

Згідно з ч. 1 статті 80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Разом із тим, відповідно до частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту» об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Відповідно п. 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 03.06.2020 №483, не можуть бути використані за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди як майно закладів освіти.

Такі об`єкти оренди можуть використовуватися лише для розміщення відповідних закладів або лише із збереженням профілю діяльності за конкретним цільовим призначенням, встановленим рішенням відповідного представницького органу місцевого самоврядування, крім випадків, що передбачають використання частини такого майна з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо такими закладами, пов`язаних із забезпеченням чи обслуговуванням діяльності таких закладів, їх працівників та відвідувачів. Зазначені об`єкти можуть також використовуватися для проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів.

Тобто, наведені положення законодавства передбачають можливість надання в оренду майна державних і комунальних закладів освіти з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

За змістом підпунктів 2, 5 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796, до інших послуг, які можуть надаватися такими закладами, відноситься надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у закладі (установі) освіти; виробництво та реалізація продукції громадського харчування, організація її споживання.

Закон України «Про освіту» не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, такі послуги повинні мати пов`язаність з навчально-виховним процесом чи його учасниками. Звідси, питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях з обслуговуванням учасників освітнього процесу суди мають вирішувати виходячи із конкретних обставин справи, однак з обов`язковим урахуванням того, що надання в оренду майна закладів освіти, в тому числі, і для обслуговування учасників освітнього процесу можливе виключно у випадку, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі (пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України).

Такі висновки щодо застосування норм права висловлені у постановах Верховного Суду у справах № 917/1090/21 від 08.11.2022; № 902/51/21 від 17.01.2023.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами спору, спірне приміщення використовується відповідачем-1 для розміщення аптечного пункту, продукцію якого можуть використовувати учасники освітнього процесу для задоволення своїх особистих побутових потреб, що, окрім іншого, має особливе значення під час військового стану в країні та існування реальної небезпеки для життя та здоров`я людей, у тому числі і учасників освітнього процесу.

Доводи прокурора відносно наявності інших аптек в межах відповідної місцевості не лише не спростовують користь від соціального розміщення аптеки в спірному приміщені, а підтверджують усвідомлення прокурором наявності споживчої потреби в товарах аптечної продукції в учасників освітнього процесу.

Отже, зважаючи на викладене та наведені положення законодавства, суди установили, що розміщення спірного торговельного об`єкта з продажу продовольчих лікарських товарів (аптеки) в спірному приміщенні має на меті обслуговування учасників освітнього процесу та спрямоване на покращення умов для проживання та навчання студентів, що відповідає положенням частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" (у відповідній редакції), тому правових підстав вважати, що оспорюваний договір оренди укладено з порушенням вимог закону, що є обов`язковою умовою для визнання його недійсним у розумінні положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України, у наведеному випадку не має.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.11.2021 у справі 909/1374/19.

Обставин та доказів того, що Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя може самостійно забезпечити існуючу соціальну потребу учасників освітнього процесу прокурором та Ніжинським державним університетом імені Миколи Гоголя не надано, з огляду на що, надання таких послуг не можуть бути забезпечені безпосередньо такими закладами, а тому положення п. 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 03.06.2020 №48 є дотриманими.

При цьому, Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 18.02.2022 №13/115 включено до Переліку першого типу нежитлові приміщення загальною площею 122,6 кв. м. на першому поверсі чотириповерхової будівлі гуртожитку №2, розташованої за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, площа Івана Франка, 2, що обліковується на балансі Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя; враховуючи пропозиції Балансоутримувача затвердити додаткові умови оренди: обмежити використання об`єкта оренди відповідно до п. 54 Порядку для розміщення наступного цільового призначення:

- заклади харчування, кафе, бари, ресторани, які здійснюють продаж товарів підакцизної групи. Торгівельні об`єкти, які здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- заклади харчування, їдальні, буфети, кафе, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи. Торговельні об`єкти, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи;

- нічні клуби. Ресторани з нічним режимом роботи (після 22 год.). Сауни, лазні. Організація концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності. Готелі, хостели, турбази, мотелі, кемпінги, літні будиночки. Комп`ютерні клуби та Інтернет-кафе;

- пункти обміну валюти, банкомати, платіжні термінали. Торговельні автомати. Розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають послуги зв`язку, послуги доступу до Інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення. Розміщення зовнішньої реклами на будівлях і спорудах. Продаж книг, газет і журналів;

- ритуальні послуги. Громадські вбиральні. Збір і сортування вторинної сировини.

Вказаний перелік обмежень, встановлений Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 18.02.2022 №13/115, передбачив Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя в листі від 15.08.2022 №01-13/359 щодо цільового використання об`єкта оренди, який відповідає переліку, вказаному у наказі Регіонального відділення від 18.02.2022 №13/115 (т. 1 а.с. 93).

Отже, враховуючи висунуті обмеження чинним на час розгляду справи Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 18.02.2022 №13/115, спірне по справі приміщення можна було використовувати у вкрай обмежених випадках, зокрема для розміщення магазину харчових продуктів або аптеки, з огляду на що встановленим є факт того, що з самого початку при проведенні аукціону щодо укладення договору оренди по справі передбачалось використання об`єкта оренди саме з обумовленою метою, а тому досягнення вказаної мети свідчить про реалізацію намірів сторін, якими останні керувались під час укладення спірного правочину та відповідність останнього їх інтересам.

Окрім соціально корисної функції забезпечення учасників освітнього процесу продовольчими лікарськими товарами досягається і економічний інтерес держави та Університету, адже як вбачається з листа Університету останній повідомив, що об`єкт оренди не використовується у діяльності НДУ ім. М. Гоголя протягом трьох років і це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які проживають у гуртожитку (т. 1 а.с. 92), з огляду на що замість простою пустих приміщень держава та Університет зможуть отримувати дохід від орендної плати.

Доводи прокурора відносно того, що у пункті 7.1 Розділу І спірного договору зазначено, що об`єкт оренди може бути використане за цільовим призначенням на розсуд Орендаря, за винятком лише деяких обмежень, перелік яких наведений у цьому пункті - є неприйнятними з огляду на положення ст. 217 ЦК України, відповідно до якої недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

При цьому, прокурор не позбавлений можливості звернутися з окремим позовом про визнання недійсним відповідної частини правочину недійсною, якщо вважає що вона створює ризики для забезпечення інтересів держави.

Крім того, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.03 у справі «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

За таких обставин заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно необхідності ретельної перевірки можливості порушення приватного права відповідача на мирне володіння орендованим майном, отриманого у проведеній державою у відповідності до чинного законодавства конкурсній процедурі, адже можливість державою визнавати недійсним правочини, укладені у відповідності до нею висунутих умов не має бути свавільною і може бути застосована лише у випадку наявності очевидних порушень вимог законодавства, які відсутні за обставинами цієї справи.

Таким чином, вимоги прокурора про визнання спірного правочину недійсним не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання спірного договору недійсним, похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача звільнити спірне приміщення та повернути його балансоутримувачу також задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні встановленим обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права до даних правовідносин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі № 927/400/23 -скасуванню.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Міністерства освіти і науки України.

Керуючись ст. ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі №927/400/23 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2023 у справі №927/400/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції покласти на Заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури.

Стягнути з Міністерства освіти і науки України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 10, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" (61038, м. Харків, в`їзд Білостоцький, 3, ) 4 026 (чотири тисячі двадцять шість гривень) 00 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 50; ідентифікаційний код 43173325) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Чернігівщини" (61038, м. Харків, в`їзд Білостоцький, 3, ) 4 026 (чотири тисячі двадцять шість гривень) 00 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати накази на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи № 927/400/23 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 05.09.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала