УХВАЛА

м. Київ

07.09.2023Справа № 910/13932/23

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до 1) Закарпатської обласної державної адміністрації (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, пл. Народна, 4)

2) Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )

3) Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 )

4) Адміністрація Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26)

5) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13 )

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконними дій, визнання недійсним акту, зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Закарпатської обласної державної адміністрації, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Адміністрація Державної прикордонної служби України та Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про:

- визнання незаконним та скасування рішення ради оборони Закарпатської області №26 від 11.08.2023 "Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави" в частині погодження військовій частині НОМЕР_2 та військовій частині НОМЕР_1 примусового відчуження для потреб оборони в порядку, визначеному Законом України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" майна, що знаходиться на території арешт-майданчика Відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: смт. Великий Березний, вул. Штефаника, 5, Ужгородський район Закарпатська область, вилучене в рамках кримінального провадження №0000077 від 03.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке було виявлено під час перевірки транспортного засобу марки Mercedes-Benz моделі SPRINTER 413 CDL, з державним номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , який на замовлення ТОВ "Кур`єр України", , здійснював перевезення вантажу, згідно переліку, зазначеному у Додатку 1 та Додатку 2 до вказаного рішення;

- визнання незаконними дії дізнавача сектору дізнання Святослава Парасича та помічника чергового чергової частини Сергія Штибеля Відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, а також дії майстра-сержанта НОМЕР_4 прикордонного загону ДПСУ Матьовки Мирослава Павловича, солдата НОМЕР_5 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_3 , старшого офіцера відділу зв`язку та інформаційних систем НОМЕР_4 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_4 , начальника складу відділення зв`язку та інформаційних систем НОМЕР_4 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_5 , начальника складу МТЗЗ НОМЕР_5 прикордонного загону ДПСУ Галушка Віталія Олеговича, техніка РХБЗ НОМЕР_5 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_6 , офіцера відділу зв`язку та інформаційних систем штабу НОМЕР_5 прикордонного загону ОСОБА_7 , начальника відділу зв`язку та інформаційних систем-штабу начальника зв`язку НОМЕР_5 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_8 , щодо передачі примусово відчуженого на виконання рішення ради оборони Закарпатської області №26 від 11.08.2023 майна та підписання між дізнавачем сектору дізнання та помічником чергового чергової частини Відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області і представниками військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 акту приймання-передачі майна від 11.08.2023 та визнати недійсним акт приймання-передачі майна, примусово відчуженого на виконання рішення ради оборони Закарпатської області №26 від 11.08.2023 та підписаний між дізнавачем сектору дізнання та помічником чергового чергової частини Відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області і представниками військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 ;

- зобов`язання Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України (голову Держприкордонслужби) видати керівнику військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 обов`язкове до виконання доручення про повернення майна, вилученого на підставі акту приймання-передачі майна від 11.08.2023, примусово відчуженого на виконання рішення ради оборони Закарпатської області №26 від 11.08.2023, в розпорядження Відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області.

Розглянувши подану позивачем заяву, суд зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Дослідивши характер спірних правовідносин, судом встановлено, що фактично позивачем у даній справі заявлені вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, а саме, вимоги про визнання незаконним та скасування рішення ради оборони Закарпатської області №26 від 11.08.2023 "Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави" в частині, а також вимога про зобов`язання Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України (голову Держприкордонслужби) видати керівнику військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 обов`язкове до виконання доручення про повернення майна, є вимогами публічно-правового характеру та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, заявлена позивачем вимога про визнання незаконним дій осіб згідно наданого переліку, фактично є оскарженням дій вказаних позивачем осіб та містить у себе ознаки кримінального правопорушення, що підлягає розгляду в рамках вже існуючого кримінального провадження №0000077.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, встановивши, що дана справа непідвідомча господарському суду, що виключає можливість її судового розгляду, але не виключає захист порушеного чи оспорюваного права позивача іншим уповноваженим органом, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, на виконання вимог частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд роз`яснює позивачу, що такий спір за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами адміністративного та кримінального судочинства.

У зв`язку з відмовою у відкритті провадження у справі, разом із позовною заявою позивачу також повертається подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони користування майном.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до 1) Закарпатської обласної державної адміністрації, Військової частини НОМЕР_1 , 3) Військової частини НОМЕР_2 , 4) Адміністрація Державної прикордонної служби України та 5) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконними дій, визнання недійсним акту, зобов`язання вчинити дії.

2. Позовну заяву з додатками до неї та заяву про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили 07.09.2023 та маже бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч.1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.Г. Пукшин