ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

м.Чернівці

13 вересня 2023 року Справа № 926/3872/23
Суддя Господарського суду Чернівецької області С.М. Гушилик, розглянувши заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аванті+" (60236, Чернівецька обл., Дністровський р-н, м.Новодністровськ, 19 квартал, буд.20-А)

до боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 )

про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надання послуг з поводження з побутовими відходами в сумі 9243,38 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аванті+" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором №88/2021 від 01.06.2021 року про надання послуг з поводження з побутовими відходами за період з серпня 2021 року по липень 2023 року у сумі 9243,38 грн.

Вимоги заявника обґрунтовуються тим, що між сторонами укладено договір №88/2021 від 01.06.2021 року про надання послуг з поводження з побутовими відходами за період з серпня 2021 року по липень 2023 року у сумі 9243,38 грн.

Відповідно до п.12. договору згідно з рішенням Виконавчого комітету Новодністровської міської ради від 12.05.2021 року №70/5, тариф/ціна на послугу (вивезення, перероблення, захоронення ТПB) для всіх споживачів становить - 278,57 грн за один метр кубічний. Розрахунковий обсяг ТПВ становить 1,30 кубічних метрів в місяць (розрахунок: 60м2х0,26міс.=1,30м3). Вартість послуги, що сплачується щомісячно споживачем становить - 362,15 грн з ПДВ (розрахунок: 1,30м3х278,57грн=362,15 грн). Ціна договору є динамічною і може змінюватися за згодою сторін, у встановленому чинним законодавством України порядку.

Враховуючи п.15. договору послуги оплачуються в безготівковій формі по факту вивезених ТПВ, на підставі наданих виконавцем - споживачеві актів виконаних робіт.

В порушення умов договору боржник своєчасно не оплатив в повному обсязі вивезених ТПВ, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 9243,38 грн, яка на день складання заяви не погашена.

11.09.2023 року відділом документального та інформаційного забезпечення зареєстровано заяву про видачу судового наказу за вх.№3872.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2023 року заяву про видачу судового наказу вх. №3872 передано на розгляд судді С.М. Гушилик.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Наказне провадження, відповідно до ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями ст.148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Відповідно до п. 3-4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З викладеного вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Норми Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник/стягувач, крім іншого, має надати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових вимог.

Таким чином безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Ознайомившись із матеріалами судового наказу господарський суд зазначає, що надані заявником акти приймання-передачі №393 від 22.05.2023 року, №595 від 19.07.2023 року з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підписані не були та акт №596 від 24.09.2021 року в матеріалах справи відсутній, стягувачем також не було надано суду доказів направлення на адресу боржника актів приймання-передачі.

При цьому, у договорі передбачено, що платежі вносяться не пізніше ніж протягом останнього дня місяця,що настає за розрахунковим (п.14 договору). Послуги оплачуються в безготівковій формі по факту вивезених ТПВ, на підставі актів виконаних робіт (п.15 договору). Плата вноситься на розрахунковий рахунок виконавця (п.16 договору).

Під час розгляду заяви у порядку наказного провадження суд має оцінити докази, надані заявником, які з формальної точки зору можуть свідчити як про виникнення між сторонами договірних правовідносин, так і про наявність у заявника права вимагати від боржника виконання грошового зобов`язання. Проте, відсутність доказів направлення на адресу боржника актів та відповідне їх отримання останнім має наслідком неможливість перевірки судом факту виникнення у заявника права вимоги по трьом актам виконаних робіт.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та розмір якої підтверджується доданими до заяви документами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд приходить висновку, що заявлена до стягнення сума у розмірі 9243,38 грн є необґрунтованою та не підтвердженою, оскільки з поданих матеріалів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги в заявленому розмірі за договором №88/2021 від 01.06.2021 року про надання послуг з поводження з побутовими відходами, отже заявником не доведено безспірність вимог.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Частиною 2 ст.151 ГПК України встановлено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, п.8 ч.1 ст. 152, 153, 234 ГПК України, Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аванті+" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором №88/2021 від 01.06.2021 року про надання послуг з поводження з побутовими відходами у сумі 9243,38 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Гушилик