ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2023 р. Справа№ 910/1353/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від позивача: Чередниченко А.М.,

від відповідача: представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №910/1353/23 (суддя - Мариченко Я.В., повний текст складено - 05.06.2023) за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про стягнення 11565113,86 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" про стягнення 11565113,86 грн, з яких: 11325307,59 грн - основний борг, 77929,12 грн - 3% річних та 161877,15 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином обов`язку по поверненню надлишкової оплати електричної енергії поставленої за Договором №01006/1484 від 01.12.2021 у розмірі 11325307,59 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №910/1353/23 позов задоволено; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 77929 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 12 коп., інфляційні втрати у розмірі 161877 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн 15 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 138781 (сто тридцять вісім тисяч сімсот вісімдесят одна) грн 37 коп.; провадження у справі №910/1353/23 в частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 11325307 (одинадцять мільйонів триста двадцять п`ять тисяч триста сім) грн 59 коп. закрито; повернуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний номер 00135390) судовий збір у розмірі 141485 (сто сорок одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) грн 95 коп., сплачений за платіжною інструкцією №3245-УГБ23 від 23.01.2023.

Враховуючи оплату відповідачем суми основної заборгованості після подачі позову до суду, місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі у вказаній частині.

Стосовно стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то враховуючи допущення відповідачем прострочення свого зобов`язання з повернення позивачу надлишково оплачених коштів за електричну енергію, вказані вимоги були задоволені судом першої інстанції.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" 3% річних у розмірі 77929 грн 12 коп., інфляційних втрат у розмірі 161877 грн 15 коп.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на помилковість незастосування судом першої інстанції до даних правовідносин положень п.п. 16 п. 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 щодо зупинення стягнення штрафних санкцій на період дії військового стану.

Крім цього, скаржник вказує на неправомірність покладення на відповідача судового збору також і виходячи із суми основного боргу, провадження в частині стягнення якої було закрито оскаржуваним рішенням.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач (апелянт) правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (ухвали суду від 26.06.2023 про призначення справи до розгляду на 04.09.2023) до електронного кабінету ТОВ "Юнайтед Енерджі".

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

21.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (далі - Постачальник) та структурою одиницею НГВУ "Чернігівнафтогаз", яка діє від імені Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі - Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №01006/816/251-МТЗ (далі - Договір №01006/816/251-МТР) відповідно до умов якого Постачальник надає послуги з постачання електроенергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. (п.2.1. Договору №01006/816/251-МТР)

Період постачання електричної енергії за Договором: з 01.01.2021 по 31.12.2021. (Договору №01006/816/251-МТР)

Крім того, 01.12.2021 між ТОВ "Юнайтед Енерджі" та структурою одиницею НГВУ "Чернігівнафтогаз", яка діє від імені Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №01006/1484 (далі - Договір №01006/1484) відповідно до умов якого Постачальник надає послуги з постачання електричної енергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. (п.2.1. Договору №01006/1484)

Період постачання електричної енергії за Договором: з 01.01.2022 по 30.11.2022. (п.2.4. Договору №01006/1484)

Згідно з п.5.2. Договору №01006/1484 Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами , що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з Договірною ціною, яка є Додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до Додатку 2 Договору №01006/1484 умовами оплати /: до 28 числа місяця, що передує розрахунковому авансовий платіж - 33%; до 05 числа розрахункового місця авансовий платіж - 34%; до 15 числа розрахункового місяця авансовий платіж - 33%.

Остаточний розрахунок за фактично відпрацьований період проводиться до 15 числа місяця наступного за звітним. Підписується акт купівлі-продажу електроенергії.

У разі надходження коштів від Споживача понад повну вартість електричної енергії, поставленої Споживачу у розрахунковому періоді, сума таких надходжень зараховується як оплата заборгованості попередніх періодів з найдавнішим терміном виникнення, а за відсутності такої, в рахунок оплати наступного розрахункового періоду або за заявою Споживача повертається його на поточний рахунок.

На виконання умов Договору №01006/816/251-МТР відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято за період з січня по грудень 2021 електроенергії на загальну вартість 263752616,84 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами купівлі-продажу електричної енергії.

Позивачем за отриману електроенергію за Договором №01006/816/251-МТР було здійснено оплату на загальну суму 265870225,52 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

11.01.2022 позивач звернувся до відповідача з листом №01/01/11/06/03/05/02-02/01/14 в якому просив відповідача, перенести залишкові кошти у розмірі 2117608,68 грн за Договором №01006/816/251-МТР у зв`язку із закінченням терміну його дії на Договір №01006/1484 від 01.12.2021.

На виконання умов Договору №01006/1484 відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято за період з січня по грудень 2022 електроенергії на загальну вартість 58678193,70 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами купівлі-продажу електричної енергії.

Позивачем за отриману електроенергію за Договором №01006/1484 було здійснено оплату на загальну суму 100114032,93 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Так, станом на 16.05.2022 розмір переплати становив 41435839,23 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, за результатами проведення між позивачем та відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі листа відповідача 17/05-3, переплата позивача за Договором становить 23125307,59 грн.

01.12.2022 позивач звернувся до відповідача з листом №01/01/06/03/05/02-02/01/595 в якому просив відповідача повернути кошти за невикористану електричну енергію у розмірі 23125307,59 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було частково повернуто суму надлишково сплачених коштів позивача у розмірі 11800000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4952 від 25.01.2023.

Неповернутою відповідачем позивачу залишилася сума у розмірі 11325307,59 грн, з позовом про стягнення якої позивач і звернувся до суду.

В свою чергу, відповідачем 26.01.2023 о 15:47 год. після звернення позивача з позовом до суду (26.01.2023 о 15:28 год.) було йому сплачено залишок заборгованості у розмірі 11325307,59, що підтверджується платіжною інструкцією №4955 від 26.01.2023, листом АБ "Банк Південний" №2620/2600/5832/2023-БТ від 17.02.2023 та випискою за рахунком з 26.01.2023.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з п.14 ч.1 ст.4 вказаного Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч.1-2 ст.56 зазначеного Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

На підставі частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до Додатку 2 Договору №01006/1484 у разі надходження коштів від Споживача понад повну вартість електричної енергії, поставленої Споживачу у розрахунковому періоді, сума таких надходжень зараховується як оплата заборгованості попередніх періодів з найдавнішим терміном виникнення, а за відсутності такої, в рахунок оплати наступного розрахункового періоду або за заявою Споживача повертається його на поточний рахунок.

Як вже було вказано вище, станом на 16.05.2022 розмір переплати становив 41435839,23 грн.

За результатами проведення між позивачем та відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі листа відповідача 17/05-3, переплата позивача за Договором становила 23125307,59 грн.

01.12.2022 позивач звернувся до відповідача з листом №01/01/06/03/05/02-02/01/595 в якому просив відповідача повернути кошти за невикористану електричну енергію у розмірі 23125307,59 грн.

Відповідачем було частково повернуто суму надлишково сплачених коштів позивача у розмірі 11800000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4952 від 25.01.2023.

Неповернутою відповідачем позивачу залишилася сума у розмірі 11325307,59 грн, з позовом про стягнення якої позивач і звернувся до суду.

Як вказано вище, наведена сума після подання даного позову до суду була оплачена відповідачем.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Враховуючи, що предмет спору (стягнення основного боргу в сумі 11325307,59 грн.) припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 11325307,59 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення 77929,12 грн 3% річних та 161877,15 грн інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором щодо своєчасно повернення, після отримання від позивача відповідної заяви, коштів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення 77929,12 грн 3% річних та 161877,15 грн інфляційних втрат.

Стосовно доводів скаржника про помилковість незастосування судом першої інстанції до даних правовідносин положень п.п. 16 п. 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 щодо зупинення стягнення штрафних санкцій на період дії військового стану, слід зазначити наступне.

Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738- IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Згідно статті 1 Закону України від 12.05.2015 "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Пунктом 5 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду» в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП №333 від 27.02.2022 було передбачено: «Рекомендувати учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

У подальшому пункти 1-12 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 замінено новим пунктом 1 в редакції постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022, підпунктом 16 якої передбачено: «зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії».

Отже, наведеним положенням постанови НКРЕКП №332 передбачено зупинення нарахування та стягнення саме штрафних санкцій.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Отже, 3% річних та інфляційні не мають характеру штрафних санкцій.

Таким чином, наведені положення постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 не підлягають застосуванню до даних правовідносин, а доводи скаржника про протилежне відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення в частині задоволення вимог про стягнення з відповідача 77929,12 грн 3% річних та 161877,15 грн інфляційних втрат.

Стосовно доводів скаржника про те, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні невірно здійснено розподіл сум судового збору, слід зазначити наступне.

Так, суд першої інстанції з посиланням на частину дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України поклав на відповідача судовий збір в повному обсязі, тобто виходячи як із суми боргу, в частині стягнення якої було закрито провадження у справі, так і виходячи із суми задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Наведеною нормою Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі, крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом.

В свою чергу, частиною 3 ст. 130 ГПК України передбачено наступне. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У даному випадку, позивач не відмовлявся від позову, проте він не підтримав свої вимоги про стягнення основної заборгованості у зв`язку з їх задоволенням відповідачем після пред`явлення позову та просив суд покласти на відповідача, понесені витрати по сплаті судового збору (відповідь на відзив, а.с. 135-137).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим покладення на відповідача судового збору, виходячи як із суми боргу, в частині стягнення якої було закрито провадження у справі, так і виходячи із суми задоволених позовних вимог.

Помилка щодо мотивування розподілу судового збору не призвела до прийняття неправильного рішення, а тому наведена обставина не може бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №910/1353/23 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 07.09.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук