ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"31" серпня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/1104/23

Суддя Господарського суду Вінницької області Міліціанов Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, код - 34863309

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвіктас", вул. Сирецька, 33, м. Київ, 04073, код - 39848243

про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

за участю секретаря судового засідання: Московчук Є.В.

за участю представників:

позивача: Нечитайло Тарас Віталійович

відповідача: Назаренко Діана Леонідівна

В С Т А Н О В И В :

21.08.2023 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№ 1/п від 14.08.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" про:

- припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" на майно; будівля, нежитлові будівлі, загальною площею 815,5 кв.м., що знаходяться за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт Ситківці, вул. Вокзальна, буд. 6А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, що складаються з нежитлової будівлі В1, прибудови В2, прибудови В3, теплогенераторної Т, завальної ями 1, завальної ями 2, завальної ями 3, завальної ями 4;

- скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" на майно; будівля, нежитлові будівлі, загальною площею 815,5 кв.м., що знаходяться за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт Ситківці, вул. Вокзальна, буд. 6А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, що складаються з нежитлової будівлі В1, прибудови В2, прибудови В3, теплогенераторної Т, завальної ями 1, завальної ями 2, завальної ями 3, завальної ями 4.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року відкрито провадження у справі № 902/1104/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.09.2023 року.

Також, даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "СИТКОВЕЦЬКЕ" та Райгородську сільську раду.

29.08.2023 року на електронну адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" надійшла заява (1/п від 14.08.2023 року) про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на наступне майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвіктас", а саме: будівля, нежитлові будівлі, загальною площею 815,5 кв.м. за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт. Ситківці, вул. Вокзальна буд. 6А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, що складаються з: нежитлової будівлі, В1, прибудови В2, прибудови В3, теплогенераторної Т, завальної ями 1, завальної ями 2, завальної ями 3, завальної ями 4;

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо наступного майна що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" (код - 39848243): будівля, нежитлові будівлі, загальною площею 815,5 кв.м. за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт. Ситківці, вул. Вокзальна будинок 6А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, що складаються з: нежитлової будівлі, В1, прибудови В2, прибудови В3, теплогенераторної Т, завальної ями 1, завальної ями 2, завальної ями 3, завальної ями 4;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" (код - 39848243) будь-які дії щодо будівництва, реконструкції, перепланування, добудови, демонтажу чи технічного переоснащення наступних об`єктів нерухомості: будівля, нежитлові будівлі, загальною площею 815,5 кв.м. за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт. Ситківці, вул. Вокзальна будинок 6А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, що складаються з: нежитлової будівлі, В1, прибудови В2, прибудови В3, теплогенераторної Т, завальної ями 1, завальної ями 2, завальної ями 3, завальної ями 4.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.08.2023 року заяву розподілено судді Міліціанову Р.В.

Ухвалою суду від 29.08.2023 року призначено розгляд заяви (1/п від 14.08.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін на 31.08.2023 року.

31.08.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову (б/н від 31.08.2023 року) (вх. № 3768 від 31.08.2023 року), в яких остання просить суд відмовити у задоволенні поданої заяви повністю.

У судовому засіданні 31.08.2023 року, в режимі відеконференції прийняли участь представники позивача та відповідача.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (1/п від 14.08.2023 року) про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначає, що є власником комплексу будівель та споруд, загальною площею 6 756,6 кв.м, що розташовані за адресою: Вінницька обл., Немирівський р., смт. Ситківці, вул. Вокзальна, будинок 6, на підставі Акту про реалізацію предмета іпотеки, складного 23/06/2021 року Приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем у виконавчому провадженні № 63763784 при примусовому виконанні Наказу про виконання рішення господарського суду у справі № 902/116/20, виданого 23.11.2020 року, про стягнення боргу із ТОВ "Ситковецьке" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна".

Право власності позивача підтверджується Свідоцтвом від 22.11.2021 року, виданим приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В., реєстраційний № 1231. Відповідно до вказаного Свідоцтва, власністю ТОВ «Суффле Агро Україна» є також «технологічне, автоматичне та електричне обладнання, інженерні комунікації, що є невід`ємною об`єкта нерухомого майна».

Після придбання комплексу, як зазначає позивач ним виявивлено, що на об`єкті перебувають треті особи - ТОВ "Ситковецьке" та ТОВ "Інвіктас".

При цьому, встановлено, що між ТОВ "Суффле Агро Україна" (Орендодавець), ТОВ "Ситковецьке" (Землекористувач) та ТОВ "Інвіктас" (Орендар) було укладено Договір оренди № 0-012/2021 від 13/12/2021 року, строк дії якого продовжувався до 30/06/2022 року, відповідно до якого ТОВ "ІНВІКТАС" орендував весь майновий комплекс, однак відмовився повернути із оренди частину приміщень, які займає до цього часу: нежитлову будівлю, літ В1, прибудови літ В2, В3.

За твердженнями позивача ТОВ "Інвіктас" протиправно оформлено право власності на об`єкти, власником яких було ТОВ "Ситковецьке", а потім став позивач, а також об`єктів, які є складовими частинами комплексу, власником якого є позивач, і до створення яких ТОВ "Інвіктас" не має жодного відношення.

За твердженнями позивача, на нерухоме майно що належить позивачу, зі сторони відповідача вчинються дії по демонтажу та переобладнанню спірних приміщень без дозволу позивача, що може змінити технічний стан об`єктів.

Як зазначає позивач відповідач має можливість відчужити спірні приміщення, а у такому разі виконання рішення суду буде утруднене наявністю прав нового власника, який придбає вказані приміщення.

Відтак, позивач переконаний, що накладення арешту, як спосіб забезпечення, не порушує права власності особи, в даному випадку відповідача, як особи, яка на даний час зареєстрована, як власник оспорюваного майна.

У поданих запереченнях (від 31.08.2023 року вх. №3768) представник відповідача заперечує проти задоволення заяви, оскільки на її підтвердження не надано належних доказів, жодних дій щодо демонтажу частин комплексу не здійснюється.

Відповідач вважає накладення арешту на майно непропорційним втручанням у право власності.

Надавши правове обґрунтування вимогам заяви про забезпечення позову, судом враховано наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб як наслідок, у випадку прийняття рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно із ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно правових висновків Верховного Суду, у таких спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Предметом позову є вимога про припинення права власності відповідача на нерухоме майно та скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвіктас".

Тобто, до предмету судового розгляду входить оцінка правомірності набуття та реєстрації за відповідачем права власності на спірні об`єкти нерухомого майна.

Отже, обраний заявником спосіб забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій співвідноситься з предметом позову.

Крім того, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову (зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №915/508/18; від 12.03.2020 року у справі №916/3479/19, від 15.04.2021 року у справі №911/2780/20).

Суд також виходить з того, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, їх обмежено строком розгляду справи та терміном виконання майбутнього судового рішення.

Також, суд вважає достатньо обґрунтованими побоювання позивача відносно того, що зміна власника майна, внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно складу майна створить необхідність захисту прав у інших судових процесах, що не відповідатиме принципу правової визначеності та не сприятиме ефективному захисту прав.

Крім того, побоювання позивача є достатньо обґрунтованими з огляду на фактичні обставини спірних правовідносин, котрі наведені у позовній заяві, а саме право власності за ТОВ "Інквітас" було зареєстровано 19.03.2021 року у період вжиття заходів з примусового виконання Рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/116/20 та Наказу Господарського суду Вінницької області у справі №902/116/20 від 23.11.2020 року.

Відтак, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо наступного майна що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвіктас": будівля, нежитлові будівлі, загальною площею 815,5 кв.м. за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт. Ситківці, вул. Вокзальна будинок 6А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, що складаються з: нежитлової будівлі, В1, прибудови В2, прибудови В3, теплогенераторної Т, завальної ями 1, завальної ями 2, завальної ями 3, завальної ями 4, унеможливить подальшу зміну власника спірного нерухомого майна, його конфігурації, чим гарантуватиме подальше виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Тому, заява про забезпечення позову у цій частині вимог є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, суд вважає, що вимоги заяви в частині накладення арешту на нерухоме майно є заходом забезпечення позову, який повністю охоплено змістом попередньої вимоги, котра носить більш широкий зміст та захищає побоювання позивача від ймовірного вчинення будь-яких правочинів, в тому числі і щодо відчуження нерухомого майна.

Предмет позову не містить вимог про визнання права власності на майно, визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, витребування майна з володіння відповідача, тому вжиття додаткових заходів забезпечення позову у вигляді арешту суд вважає недоцільним.

Враховуючи зміст заперечень відповідача щодо непропорційного втручання у мирне володіння майном, суд констатує, що заходами забезпечення позову не можуть обмежуватись будь-які дії власника майна, тому заборона вчинення реєстраційних дій є найменш обтяжливим заходом і лише тимчасово обмежить ТОВ "Інквітас" не у правах розпорядження чи користування нерухомим майном, а виключно в частині реєстрації відповідних прав у державному реєстрі.

Неможливість виконання судового рішення може бути спричинено не самим фактом укладення окремих договорів, а внаслідок реєстрації прав третіх осіб на спірне майно.

Тобто, такий обмежений захід забезпечення позову враховуватиме дотримання балансу інтересів обох сторін на період розгляду справи.

Таким чином, заява про забезпечення позову в частині вимог про накладення арешту на нерухоме майно не підлягає задоволенню.

З приводу вимог заяви про заборону відповідачу вчиняти дії щодо будівництва, реконструкції, перепланування, добудови, демонтажу чи технічного переоснащення об`єктів нерухомості, суд враховує наступне.

З огляду на положення ст. ст. 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 року набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема змінено назву ст.79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, чим в господарський процес фактично впроваджено стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 року наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016р. у справі "Дж.К. та Інші проти Швеції" ("J.K. and Others v. Sweden") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007р. у справі "Бендерський проти України" ("Benderskiy"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

На підтвердження обставин вчинення дій з будівництва, реконструкції, перепланування, добудови, демонтажу чи технічного переоснащення об`єктів нерухомості позивачем надано фотокартки, з яких вбачається наявність будівельної техніки, обладнання, переміщення рухомих об`єктів.

Крім того, у долученому до заяви про забезпечення позову Листі ТОВ "Інквітас" вих. №01/07 від 07.07.2023 року" В.О. Директора товариства А. Цвіліховським самостійно повідомлено про наміри демонтажу та вивезення окремого обладнання та техніки за місцезнаходженням спірних об`єктів нерухомого майна, а саме: за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт. Ситківці, вул. Вокзальна будинок 6.

Зазначені докази у своїй сукупності доводять наявність реальних намірів відповідача вчинити дії, спрямовані на демонтаж та вивезення обладнання і механізмів, котрі можуть бути невід`ємною частиною спірного нерухомого майна.

Представником відповідача, окрім усних пояснень не надано інших доказів, котрі спростовували б повідомлені позивачем обставини.

Таким чином, суд вважає докази відповідача більш вірогідними.

На даній стадії процесу суд не уповноважений надавати повну оцінку обґрунтованості підстав та предмету позову.

При цьому, відповідач. за наявності інших допустимих засобів доказування, не позбавлений можливості ініціювати розгляд питання про скасування заходів забезпечення позову, в порядку ст. 145 ГПК України.

Отже, суд погоджується з позицією заявника відносно існування ризиків, передбачених ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Тому, заява про забезпечення позову в частині вимог про заборону ТОВ "Інвіктас" вчиняти дії щодо будівництва, реконструкції, перепланування, добудови, демонтажу чи технічного переоснащення спірних об`єктів нерухомості підлягає задоволенню.

Щодо зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування таких заходів згідно із ч. 1 ст. 141 ГПК України є правом, а не обов`язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у суду достатні підстави відсутні, що не позбавляє відповідача чи інших зацікавлених осіб права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до вказаної статті (правові позиції, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 у справі № 924/789/18, від 18.06.2019 у справі № 904/661/19, від 11.06.2019 у справі № 916/2933/18, від 14.08.2019 у справі № 910/3802/18, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 144 ГПК України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 144, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, код 34863309) у справі №902/385/21 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо наступного майна що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" (вул. Сирецька, 33, м. Київ, 04073, код - 39848243): будівля, нежитлові будівлі, загальною площею 815,5 кв.м. за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт. Ситківці, вул. Вокзальна будинок 6А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, що складаються з: нежитлової будівлі, В1, прибудови В2, прибудови В3, теплогенераторної Т, завальної ями 1, завальної ями 2, завальної ями 3, завальної ями 4;

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" (вул. Сирецька, 33, м. Київ, 04073, код - 39848243) вчиняти дії щодо будівництва, реконструкції, перепланування, добудови, демонтажу чи технічного переоснащення наступних об`єктів нерухомості: будівля, нежитлові будівлі, загальною площею 815,5 кв.м. за адресою: Вінницька область, Немирівський район, смт. Ситківці, вул. Вокзальна будинок 6А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, що складаються з: нежитлової будівлі, В1, прибудови В2, прибудови В3, теплогенераторної Т, завальної ями 1, завальної ями 2, завальної ями 3, завальної ями 4.

4. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про вжиття заходів забезпечення позову в іншій частині вимог.

5. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання у строк до 31.08.2026 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, код 34863309)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвіктас" (вул. Сирецька, 33, м. Київ, 04073, код - 39848243).

6. Примірник ухвали, засвідчений гербовою печаткою суду, надіслати для виконання державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг при Немирівськiй районнiй державнiй адміністрації, державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг Немирівської міської ради та Немирівському відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

7. Примірник ухвали надіслати сторонам на офіційну електронну адресу, за її відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення (стягувачу з гербовою печаткою суду), а також за електронними адресами: позивачу - , @mail.gov.ua, відповідачу - ; ; представнику відповідача ; органу виконання - .

Ухвала набирає законної сили в момент її проголошення 31.08.2023 року,

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 05.09.2023 року.

Ухвалу прийнято 31.08.2023 року.

Ухвалу підписано суддею - 05.09.2023 року.

Дата видачі ухвали: 05.09.2023 року.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.

1 - до справи

2 - ТОВ "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068)

3 - ТОВ "Інвіктас" (вул. Сирецька, 33, м. Київ, 04073)

4 - Центру надання адміністративних послуг при Немирівськiй районнiй державнiй адміністрації (вул. Соборна, 26, м. Немирів, Вінницька область, 22800)

5 - державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг Немирівської міської ради (вул. Луначарського 19, м. Немирів, Вінницька область, 22800)

6 - Немирівському відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Шевченка, буд. 14, м. Немирів, Вінницька область, 22800).