ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Справа № 925/970/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ,

с. Ташлик, Черкаського району, Черкаської області

про стягнення 4 506 грн. 10 коп.,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулась з позовом Черкаська міська рада до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 6 783 грн. 38 коп. безпідставно утримуваних грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою площею 0,6156 га за кадастровим номером :02:031:0012 без правовстановлюючих документів.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

25 серпня 2023 року від відповідач до суду надійшов відзив на позов в якому останній позовні вимоги визнав частково на суму 3 373 грн. 17 коп.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказав, що позивач не вірно розрахував площу земельної ділянки, яку використовує відповідач, а також відповідач просить суд застосувати наслідки пропуску позовної давності.

Крім того відповідач просив суд при розподілі судових витрат врахувати ту обставину, що останній звільнений від сплати судового збору на підставі вимог Закону України Про судовий збір.

У відповіді на відзив позивач погодився з доводами відповідача щодо визначення площі займаної земельної ділянки.

Водночас, з посиланням на п. 12, 19 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України позивач вказує, що позов заявлено в межах загального строку давності.

04 квітня 2023 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 4 506 грн. 10 коп. безпідставно утримуваних грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою площею 18,6 кв.м. за кадастровим номером :02:031:0012 без правовстановлюючих документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки заява про зменшення позовних вимог відповідає вимогам ст. 46 ГПК України, суд вважає за необхідне відповідну заяву прийняти до розгляду.

У зв`язку з чим позов розглядається судом з урахуванням зменшених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів (недоотриманого доходу) у розмірі 4 506 грн. 10 коп. внаслідок безоплатного користування відповідачем земельною ділянкою, позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на приписи ст. 1212 ЦК України та зазначав, що земельна ділянка площею 18,6 кв.м. по АДРЕСА_1 використовується відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства. Документи, що посвідчують право власності або право користування земельної ділянки за період з 23 травня 2019 року по 21 червня 2023 року у відповідача відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, Черкаська міська рада в силу положень п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06 вересня 2012 року №5245-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності є власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:031:0012, площею 0,6156 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Відповідач на підставі договору від 21 березня 2018 року №715 є співвласником частки нежитлових приміщень площею 16.0 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

30 червня 2011 року відповідач разом із чоловіком ОСОБА_2 отримали у спільну сумісну власність приміщення площею 15.65 кв.м. згідно договору дарування приміщення №4532 та договору про внесення змін від 06 березня 2012 року №1294 до договору дарування приміщення від 30 червня 2011 року №4532 за адресою АДРЕСА_1 .

06 квітня 2016 року чоловік відповідача ОСОБА_2 подарував свою частку приміщення спільної сумісної власності відповідачу за адресою АДРЕСА_1 згідно договору дарування №2814.

Таким чином відповідач володіє нежитловими приміщеннями загальною площею 31,65 кв.м. (16,00 +15,65).

Даний факт сторони визнають у своїх заявах по суті справи.

З моменту набуття права власності на вищевказане нерухоме майно, відповідач не оформив правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою під вказаним нерухомим майном відповідно до її частки у праві власності.

Рішенням Черкаської міської ради від 23 травня 2019 року №2-4612 Про припинення Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення Облпобутсоюз права користування земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , було відповідно припинено право користування, зокрема, земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , площею 0,6156 га, кадастровий номер: :02:031:0012.

Таким чином, після припинення Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення Облпобутсоюз права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , відповідач здійснює фактичне користування вказаною земельною ділянкою, відповідно до її частки у праві власності, без правовстановлюючих документів та без здійснення плати за таке фактичне користування.

Листом від 21 вересня 2022 року №2138-01-25 відповідачу повідомлено про необхідність оформлення користування вищевказаною земельною ділянкою.

Однак, станом на дату подачі позову вищевказаний лист залишений без реагування, договір оренди землі не укладено та кошти за здійснення фактичного користування землею до міського бюджету не сплачено.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (надалі - ДЗК) від 16 лютого 2023 року №НВ-023, вбачається, що земельна ділянка площею 0,6156 га, кадастровий номер: :02:031:0012, зареєстрована 18 квітня 2007 року, з цільовим призначенням: 03.13 Для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (13-14).

Отже, відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно здійснював фактичне користування земельною ділянкою під його нерухомим майном, без відповідних правовстановлюючих документів та без здійснення оплати за таке фактичне користування.

Відповідно до відомостей, які містяться у інформаційній довідці з ДРРП від 29 червня 2023 року №337398771, загальна площа всіх приміщень в будинку побуту Славутич становить 10 480,7 кв.м.

Згідно розрахунку частки та площі для нарахування плати за земельну ділянку по АДРЕСА_1 для відповідача, частка землекористування (площа для нарахування плати за землю) в залежності від площі нежитлових приміщень, що перебувають у власності відповідача (31,65 кв.м./10 480,7кв.м. = 0,00301984) становить: 18,6 кв.м. (0,00301984 х 6156 кв.м. =18,6 кв.м.).

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24 грудня 2021 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012, становить 11 542 007,52 грн., при цьому розмір НГО 1 кв.м. становить 1 874,92 грн., а розмір НГО відповідно до площі для нарахування плати (18,6 кв.м.) становить 34 873 грн. 51 коп.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09 листопада 2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012, становить 12 696 195,96 грн., при цьому розмір НГО 1 кв.м. становить 2 062,41 грн., а розмір НГО відповідно до площі для нарахування плати (18,6 кв.м.) становить 38 360 грн. 86 коп.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29 березня 2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012, становить 14 601 231,72 грн., при цьому розмір НГО 1 кв.м. становить 2 371,87 грн., а розмір НГО відповідно до площі для нарахування плати (18,6 кв.м.) становить 44 116 грн. 78 коп.

Рішенням Черкаської міської ради №2-4690 від 27 червня 2019 року затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 8 Положення наявна таблиця, з пункту 10 якої вбачається, що за земельні ділянки яким КВЦПЗ присвоєно 03.13 ставка орендної плати за користування такими земельними ділянками становить 3% від їх нормативно-грошової оцінки.

Згідно розрахунку, за час фактичного користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 23 травня 2019 року (дати припинення права користування для Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення Облпобутсоюз) по 21 червня 2023 року (з урахуванням коефіцієнтів індексації), загальний розмір заборгованості відповідача становить 4 506 грн. 10 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України Про оцінку земель технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

У відповідності до ч. 2 ст. 20 Закону України Про оцінку земель, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Виходячи з вищевикладеного, слід дійти висновку, що технічна документація з нормативно-грошової оцінки землі затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою, та з вказаного закону не випливає обов`язку отримувати витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку землі щорічно, якщо не було розроблено відповідної нової технічної документації з нормативно-грошової оцінки землі, яка має затверджуватися відповідною сільською, селищною, міською радою.

Згідно з ст. 289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта Індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І : 100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі ст. 80 ЗК України суб`єктом права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Частиною 2 ст. 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з п.п.1 п. б ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що до виключної компетенції міських рад відносяться регулювання земельних відносин.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом враховано, що регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення безпідставно збережених коштів (неодержаного доходу) за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій розміщується нерухоме майно відповідача.

Відтак суд вважає, що до моменту належного оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовані ці об`єкти, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди (закінчення строку дії договору і не укладання додаткової угоди на новий строк) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

При цьому судом враховано відповідний висновок Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року зі справи №922/3412/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України під час розгляду справи не було доведено факту належного оформлення права користування земельною ділянкою на якій розташовані його об`єкти нерухомості.

Доказів, що підтверджують сплату коштів за користування землею з 23 травня 2019 року по 21 червня 2023 року матеріали справи не містять.

Щодо застосування строків позовної давності судом враховано наступне:

З позовом Черкаська міська рада звернулася до місцевого господарського суду 17 липня 2023 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із наступними змінами і доповненнями) було установлено з 12 березня 2020 року до 31 жовтня 2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжувалося.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року вирішено розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнити, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COV1D-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Станом на 02 квітня 2020 року строк давності за спірними вимогами про стягнення грошових коштів не сплив та був продовжений в силу наведеного вище Закону.

Крім того, Законом України №2120-ІХ від 15 березня 2023 року Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу було доповнено п. 19, у відповідності до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

За таких обставин, суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем позовної давності.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 506 грн. 10 коп. безпідставно збережених коштів (недоотриманого доходу) в межах заявлених позивачем вимог.

Щодо розподілу судових витрат:

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом 2 групи.

Відповідно до ч.1-3 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, в даному випадку витрати позивача на сплату судового збору покладаються в загальному порядку на відповідача повністю.

Пункт 9 ч. 1. ст. 5 Закону України Про судовий збір регулює питання звільнення від сплати судового збору до Державного бюджету при зверненні до суду, а не щодо розподілу витрат між сторонами за результатами розгляду справи судом.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь міського бюджету м. Черкаси (рахунок №UA0023759, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг м. Черкаси, , код бюджетної класифікації: 24062200) 4 506 грн. 10 коп. безпідставно збережених коштів.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 38715770 судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 13 вересня 2023 року.

Суддя А.В.Васянович