ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2023 р. Справа № 922/2828/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (адреса: 61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, кв. 1; )
до Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 380966,11 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича (даіл - відповідач) 380966,11 грн, з яких:

266297,63 грн - заборгованості з орендної плати;

16333,48 грн - 3% річних;

98335,00 грн - інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів за період користування об`єктом оренди з 11.04.2021 по 18.06.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.07.2023 відкрито провадження у справі № 922/2828/23; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію ухвали від 03.07.2023.

Однак, копії ухвал провернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відомостей про наявність у сторін іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд справи; в розумінні ч. 6 ст. 242 ГПК України копія ухвали від 03.07.2023 вважається врученою сторонам, а тому останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом справи.

Разом з тим, про факт обізнаності сторін про порядок розгляду справи свідчать подання ними заяв по суті спору.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 21155/23 від 09.08.2023) в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність в нього боргу за договором № 25-02-20-3 від 27.02.2020. Також відповідач зазначає про припинення дії цього договору з 30.04.2021 (враховуючи виконання відповідачем умов додаткової угоди від 01.03.2020 та додаткової угоди від 24.02.2021 до договору), неможливість використання об`єкту оренди з 11.04.2021 та зумовлену в зв`язку з цим необґрунтованість дій позивача щодо нарахування позивачу орендної плати після зазначеної дати.

Позивач надав суду відповідь на відзив (вх. № 21808/23 від 16.08.2023) в якому наполягає на задоволенні заявленого позову, та зазначає, про безпідставність посилань відповідача на існування додаткової угоди від 01.03.2020 та додаткової угоди від 24.02.2021 до договору, оскільки позивач таких угод не укладав та не уповноважував на їх укладення жодних інших осіб. Позивач стверджує, що він не отримував від відповідача лист б/н від 10.02.2021 про припинення договірних відносин, акт приймання-передачі приміщення з оренди і на сьогоднішній день продовжує використовувати та здавати в суборенду (таке право надане йому Договором). Позивач наполягає на тому, що між сторонами існували господарські взаємовідносини за договором № 25-02-20-3 від 27.02.2020 не лише до 30.04.2021, а й після цієї дати, доказом чого є листування сторін з приводу виконання цього договору і після 30.04.2021 року, і в 2022 році зокрема.

Відповідач надав суду заперечення (вх. № 22468/23 від 22.08.2023) в яких наполягає на безпідставності доводів, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просить суд відмовити позивачу в задоволенні заявленого позову. В даних запереченнях відповідач зазначає, що від імені позивача договір № 25-02-20-3 від 27.02.2020 та додаткові угоди від 01.03.2020 та від 24.02.2021 до цього договору підписував представник позивача Бучковський А.В. який на підставі довіреності позивача б/н від 25.02.2020 яка надавала йому відповідний обсяг повноважень.

Також відповідач вказує, що ТОВ «Аксіома» надала відповідь на адвокатський запит в якому повідомила, що вона здійснює управління ТРЦ «Французький бульвар», при цьому відповідач відповідні приміщення в ТРЦ станом на сьогодні не орендує та не займає, оскільки вони були ним звільнені 30.04.2021 та повернуті за відповідним актом; що магазин спортивного одягу F-4 знаходиться в приміщеннях ТРЦ, проте ці приміщення ніколи не орендувалися відповідачем; що з 11.04.2021 по 30.04.2021 діяльність в об`єкті оренди не здійснювалась.

Окрім того, відповідач в запереченнях просить покласти на позивача понесені ним витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги в сумі 41800 грн. та гонорар успіху в сумі 11668,98 грн., а всього 53468,98 грн.

Позивач надав суду додаткові пояснення (вх. № 23093/23 від 29.08.2023) в яких просить суд:

1. Поновити строк на подання клопотання про розгляд справи у порядку позовного провадження

2. Продовжити строк розгляду справи.

3. Витребувати у відповідача для огляду сторонам і суду оригінал довіреності, наданої разом з запереченнями на відповідь на відзив, а також оригінали документів, якими він обґрунтовує власний відзив, а саме: додаткову угоду № 1 від 01.03.2020р., додаткову угоду від 24.02.2021р., лист б/н від 10.02.2021 р., акт прийому-передачі об`єкта оренди (повернення) від 30.04.2021 р., додаткова угода від 10.02.2021 р., акт про повернення приміщення від 30.04.2021 р. (за підписами ФОП Мкртчяна Ю.Р., його представника Суреняна А.А. та ін.).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (заявлене у додаткових поясненнях (вх. № 23093/23 від 29.08.2023) про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; задоволено клопотання Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" про витребування доказів на огляд суду (заявлене у додаткових поясненнях (вх. № 23093/23 від 29.08.2023); витребувано у Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича на огляд суду оригінали додаткової угоди № 1 від 01.03.2020, додаткової угоди від 24.02.2021р., листа б/н від 10.02.2021 р., акта прийому-передачі об`єкта оренди (повернення) від 30.04.2021 р., додаткової угоди від 10.02.2021 р., акта про повернення приміщення від 30.04.2021 р.; вказано про необхідність надання витребуваних документів протягом 3 днів з моменту отримання (ознайомлення зі змістом) даної ухвали а у разі неможливості надання документів, вказано про необхідність надати суду письмові пояснення з цього приводу.

На виконання ухвали господарського суду відповідач супровідним листом (вх. № 23769 від 05.09.2023) надав на огляд суду документи, витребувані ухвалою від 01.09.2023.

Дані документи досліджені судом при винесенні судового рішення.

Розглянувши подані матеріали суд визнає їх достатніми для прийняття рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 27.02.2020 мiж позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди № 25-02-20-3 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 2.1.) якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у тимчасове платне користування нежитлові приміщення, що розташовані на другому поверсі ТРЦ «Французький бульвар» (нежитлова будівля літ. «Ю-4»), що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б.: №12, площею 83,9 кв. м.; № 13, площею 83,9 кв. м.; частину нежитлового приміщення №9, площею 38 кв. м., загальна площа об`єкта оренди 205,8 кв. м.

Згідно з п. 9.1. Договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до закінчення строку оренди.

Згідно з п. 11.1 Договору, орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди (орендну плату) в розмірах та строки, обумовлені даним Договором і Додатком № 5, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 9.2. Договору, строк оренди триває по 28 лютого 2021 року (включно). В разі, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору щонайменше за 5 днів до дати завершення Строку оренди, цей договір поновлюється на 1 календарний місяць на тих самих умовах.

Тобто, умовами укладеного договору передбачена автоматична пролонгація договору, якщо жодна із сторін не повідомить про його розірвання.

Згідно з п. 11.1. Договору, Орендар зобов`язаний вносити плату за користування Об`єктом оренди (Орендну плату) в розмірах та в строки, обумовлені даним Договором і Додатком № 5, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 11.4. Договору нарахування Орендної плати Орендареві починається з дати підписання Орендарем Акту прийому-передачі Об`єкта оренди і закінчується в день підписання акту прийому-передачі (повернення).

Відповідно до п. 12.1. Договору, орендна плата сплачується Орендарем щомісяця не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим. При цьому Орендар має право сплачувати Орендну плату раніше зазначених строків.

Згідно з п. 8.2.5 Договору орендодавець зобов`язаний у випадку закінчення строку дії даного договору, або його дострокового припинення, прийняти від орендаря об`єкт оренди у відповідності з умовами даного договору.

Водночас згідно з п. 8.2.1 Договору, орендодавець зобов`язаний не ухилятись від підписання актів прийому-передачі.

Згідно з пунктом 22.3. Договору, всі повідомлення та інші документи надсилаються на адреси сторін, зазначені у цьому договорі, вручаються під підпис уповноваженого представника сторони або надсилаються на зазначену у цьому пункті електронну пошту: орендодавець: , орендар .

Додатком № 5 до Договору сторони узгодили розмір орендної плати, який орендар має сплачувати на користь орендодавця за користування орендованими приміщеннями.

Зокрема, п. 1.2. даного додатку передбачено, що розмір орендної плати за один календарний місяць становить гривневий еквівалент 2900 доларів США за курсом НБУ на дату сплати орендної плати, без ПДВ.

Суд констатує, що даний договір та Додаток № 5 до нього від імені позивача підписані представником Бучовським А.В.

Згідно з довіреністю від 25.02.2021 виданою директором ТОВ «Чаплинка» Ткачовим В.І., громадянина Бучовського А.В. уповноважено бути представником ТОВ «Чаплинка» зокрема перед будь-якими юридичними та фізичними особами, фізичними особами підприємцями з правом готувати та укладати договори оренди, та ін.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору сторонами 01.03.2020 був укладений акт прийому-передачі об`єкта оренди, згідно з яким орендар прийняв, а орендодавець передав у тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення №12, площею 83,9 кв.м.; №13, площею 83,9 кв.м.; частину нежитлового приміщення №9, площею 38 кв.м., загальною площею 205,8 кв.м., розташовані на другому поверсі ТРЦ «Французький бульвар» (нежитлова будівля літ. «Ю-4»), що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б. За змістом акту його підписання є підтвердженням початку фактичного користування орендарем об`єктом оренди.

Отже з моменту передачі об`єкта в оренду 01.03.2020 між сторонами виникли орендні правовідносини.

Як свідчать матеріали справи, в подальшому 01.03.2020 між сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, якою було викладено в новій редакції ряд умов первісного договору оренди, зокрема щодо строку дії договору та порядку повернення об`єкту оренди (п.п. 9.2., 10.3). За змістом цієї додаткової угоди вона складена в двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з моменту її підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору оренди.

Зокрема, згідно з п. 9.2. Договору (в редакції додаткової угоди від 01.03.2020 до договору оренди) строк оренди триває по 28 лютого 2021 року (включно). У разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору до 31 січня 2021 року, умови цього договору (строк оренди) продовжують діяти до 30.04.2021 року, без наступної пролонгації. орендна плата сплачується, по останній день строку оренди. Переважне право орендаря на укладання нового договору передбачено статтею 23 цього договору. Дострокове припинення договору оренди можливе виключно: за згодою сторін, оформленою договором про розірвання договору оренди. У цьому випадку орендна плата нараховується по останній день оренди, визначеного у договорі про розірвання договору оренди, на умовах визначених договором оренди; у разі неналежного виконання орендарем зобов`язань по сплаті орендної плати на протязі двох місяців підряд, орендодавець має право достроково припинити договір оренди, з 61 (шістдесят першого) дня прострочення сплати орендної плати, що не звільняє орендаря від обов`язку оплати орендної плати за ці два місяці.

Відповідно до пункту 10.3. договору (в редакції додаткової угоди від 01.03.2020 до договору оренди) в останній день строку оренди орендар зобов`язується звільнити, а орендодавець зобов`язується прийняти об`єкт оренди за Актом передачі (повернення) об`єкта оренди. Акт передачі (повернення) об`єкта оренди готується орендарем, підписується та завчасно направляється орендодавцю у спосіб визначений договором. Орендодавець зобов`язується підписати зазначений Акт передачі (повернення) та передати його орендарю в останній день строку оренди за місцем об`єкта оренди. У випадку ненадання орендарю підписаного орендодавцем зі свого боку Акту передачі (повернення) об`єкта оренди в останній день строку оренди, факт передачі (повернення) об`єкту оренди орендодавцю підтверджується одностороннім Актом про повернення приміщення, складеним представником орендаря в присутності адміністратора та охорони Торгового центру «Французький бульвар». Даний акт є підставою для припинення нарахування будь-яких платежів за договором. Дата підписання зазначеного акту вважається останнім днем оренди та строку дії договору.

Відповідно до пункту 12.2. договору (в редакції додаткової угоди від 01.03.2020 до договору оренди) орендодавець до 15 числа місяця, що передує оплачуваному місяцю, виставляє Орендареві рахунок, з зазначенням банківських реквізитів, на оплату орендної плати, розрахованої відповідно до Додатку № 5 до даного Договору. Орендар сплачує орендну плату на підставі отриманого рахунку від Орендодавця на оплату орендної плати. У разі не надання Орендодавцем рахунку на оплату орендної плати Орендарю, у строки визначені у цьому пункті, зазначене вважається прострочення кредитора у відповідності до статті 613 Цивільного кодексу України, й Орендар звільняється від відповідальності за порушення пункту 12.1. даного Договору, проте не звільняється від обов`язку сплати Орендної плати за цей період, яка повинна бути здійснена Орендарем на протязі 10 днів з моменту отримання відповідного рахунку. За здійснення оплати Орендарем без отриманого рахунку, Орендар визнає, що несе самостійно ризик сплати орендної плати за неналежними реквізитами, й відповідно зазначена орендна плата може бути не прийнята Орендодавцем, а платіж бути поверненим як помилковий. У випадку не погодження Орендаря з розрахунком Орендної плати зазначеного у Рахунку виставленого Орендодавцем, Орендар має право сплатити орендну плату, відповідно до власного розрахунку орендної плати, а також письмово обґрунтувавши власний розрахунок Орендної плати, направити його Орендодавцю. В цьому випадку, Сторони шляхом переговорів погоджують остаточну суму орендної плати.

Відповідно до пункту 22.3. договору (в редакції додаткової угоди від 01.03.2020 до договору оренди) всі повідомлення та інші документи надсилаються на адреси Сторін, зазначені у цьому Договорі, вручаються під підпис уповноваженого представника Сторони або надсилаються на зазначену у цьому пункті електронну пошту: Орендодавець: , Орендар . Кожна із Сторін зобов`язується негайно письмово інформувати іншу сторону про зміну своєї адреси, телефонного номеру та електронної пошти. У разі відсутності письмового повідомлення іншої сторони Договору про зміни своєї адреси, телефонного номеру, електронної пошти, Сторона, яка не повідомила про зміну адреси, несе всі ризики неналежного повідомлення, здійсненого за попереднім адресом.

Крім того, також додатковою угодою від 01.03.2020 до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 сторони виклали Додаток № 5 до Договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 року у новій редакції:

«1.1. Орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірі, в строки та в порядку обумовлені Договором та цим Додатком,

1.2. Розмір орендної плати при фактичному користуванні Орендарем Об`єктом оренди за один календарний місяць становить гривневий еквівалент 2900,00 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США за курсом НБУ на дату виставлення рахунку Орендодавцем, без ПДВ,

1.3. За мовчазною згодою, вважається, що Орендар користується Об`єктом оренди 30 днів у місяць. У разі необхідності визначення розміру Орендної плати за певну кількість днів, розмір Орендної плати за один день визначається шляхом ділення розміру орендної плати, зазначеної в цьому пункті на 30 днів перемноженої на кількість днів, плату за які необхідно визначити.

1.4. Орендар звільняється від сплати орендної плати, виключно за ті дні, коли:

- Торгівельний центр не працює за рішенням власника будівлі - ТОВ «Аксіома», підписаного Директором;

- Торгівельний центр, в якому знаходиться Об`єкт оренди не приймає відвідувачів в цілому, або в частині, де знаходиться Об`єкт оренди, що виключає можливість здійснювати торгівельну (комерційну) діяльність у Об`єкті оренди, в тому числі але не виключно: проведення ремонту чи реконструкції місць загального користування, обмеження доступу відвідувачів Торгівельного центру до Об`єкту оренди, тощо, що позбавляє можливості Орендаря користуватися об`єктом оренди для торгівельної (комерційної) діяльності. Зазначене підтверджується відповідним розпорядженням Директора ТОВ «Аксіома», або актом складеним Орендарем в присутності охорони Торгівельного центру та адміністратора Торгівельного центру;

- відсутнє у Об`єкті оренди електропостачання, понад 5 годин в день, незалежно від причин відсутності. Зазначене підтверджується листом Директора ТОВ «Аксіома», або актом складеним Орендарем в присутності охорони Торгівельного центру та Адміністратора торгівельного центру;

- прийняття органами державної влади, чи органами місцевого самоврядування актів, що обмежують доступ відвідувачів до Торгівельного центру та Об`єкту оренди.

1.5. У разі реєстрації Орендодавця платником податку на додану вартість, Орендодавець зобов`язується повідомити завчасно, проте не менш ніж за 10 календарних днів, шляхом направлення письмового повідомлення разом з новою редакцією Додатку № 5 до цього договору, для погодження та підписання з боку Орендаря.».

Суд констатує, що Додаткова угоду від 01.03.2020 до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 від імені позивача підписані представником Бучовським А.В.

В подальшому, додатковою угодою від 05.05.2020 до Договору оренди, сторони досягли згоди, що з дати підписання цієї додаткової угоди розмір орендної плати за один календарний місяць розраховується виходячи з курсу НБУ на останню дату розрахункового місяця.

Як свідчать матеріали справи, в подальшому розмір орендної плати у відповідних періодах сторонами неодноразово змінювався, про що останні укладали відповідні додаткові угоди до договору.

Згідно з додатковою угодою від 28.01.2021р. сторони зменшили розмір орендної плати за розрахунковий період: з 01.02.2021 по 28.02.2021 до 70% від розміру орендної плати, встановленої Договором.

Як стверджує позивач, зазначена додаткова угода є останньою згідно з якою сторонами змінювався розмір орендної плати.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, додатковою угодою від 24.02.2021 до договору оренди, сторони досягли згоди змінити Додаток № 5 до договору, виклавши пункт 1.2.1. додатку у новій редакції: «Розмір орендної плати за розрахунковий період розраховується за формулою:

Орендна Плата = Орендна ставка * Площа Приміщення*(Кількість днів роботи Торгівельного центру в розрахунковий місяць/на кількість календарних днів у розрахунковому місяці).

де: Площа Приміщення вказана в п.2.1. Договору. Орендна ставка становить гривневий еквівалент 7,00 (сім) доларів США за курсом НБУ на останню дату розрахункового місяця, без ПДВ. Кількість днів роботи Торгівельного центру в розрахунковий місяць - це дні роботи торгівельного центру, окрім днів коли органами державної влади, місцевого самоврядування або органами управляння Торгівельного центру «Французький бульвар» встановлено обмеження на приймання відвідувачів».

Цією ж додатковою угодою, сторони домовились, що зміни викладені у цій додатковій угоді, вступають в силу з 01 березня 2021 року, решта умов Договору залишається незмінною, та такі умови зберігають чинність для регулювання відносин сторін.

Як вбачається із заяв по суті справи, сторонами не заперечується належне виконання зобов`язань за договором оренди включно до лютого 2021 року.

Разом з тим, при зверненні до суду з позовом у даній справи позивач стверджує, що відповідач має перед ним заборгованість за договором оренди в сумі 266297,63 грн. за період користування предметом оренди з 11.04.2021 по 18.06.2023.

Однак, відповідачем факт існування заборгованості за договором заперечується.

З цього приводу відповідачем надано:

- платіжне доручення № 285 від 08.04.2021 згідно з яким відповідачем була сплачена орендна плата за березень 2021 року в розмірі 40 171,42 грн.;

- платіжне доручення № 288 від 07.05.2021 згідно з яким відповідачем була сплачена орендна плата за квітень 2021 року в розмірі 13434,46 грн. Відповідач вказує, що зазначений розмір орендної плати ним фактично був сплачений за користування об`єктом оренди по 10.04.2021, з урахуванням вимог п. 1.4. Додатку № 5, оскільки після 10.04.2021 Торговий центр не працював. На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано лист ТОВ «Аксіома» від 09.04.2021 за змістом якого ТРЦ «Французький бульвар» починаючи з 11 квітня 2021 року до дати скасування на території Харківської області «червоного» рівня епідемічної небезпеки буде здійснювати діяльність з дотриманням вимог законодавства, встановлених для «червоного» рівня епідемічної небезпеки.

Використання ж орендованих приміщень в подальшому відповідачем не визнається з підстав припинення договірних відносин за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020

В обґрунтування зазначених обставин, відповідачем надано документи з яких вбачаються наступні обставини:

10.02.2021 відповідач звернувся до позивача з листом, в якому повідомив про свій намір звільнити об`єкт оренди 30.04.2021. До вказаного листа був доданий підписаний зі сторони відповідача Акт передачі (повернення) об`єкта оренди (у 2-х екземплярах) та запропоновано позивачеві 30.04.2021 прийняти об`єкт оренди та передати відповідачу підписаний з його сторони Акт за місцем об`єкта оренди.

Зазначений лист з додатками був вручений уповноваженому представникові позивача Бучковському А.В., про що свідчить власноручний підпис останнього на 2 екземплярі листа.

Позивач не направив підписаний зі своєї сторони Акт передачі (повернення), наданий йому відповідачем та не з`явився в останній день строку дії Договору оренди 30.04.2021 для прийняття Об`єкта оренди та підписання Акта повернення.

Відповідачем 30.04.2021 був складений Акт про повернення приміщення, за змістом якого: представник Відповідача, який є Орендарем за Договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, склав Акт про повернення приміщення, чим підтвердив факт звільнення (передання та повернення) нежитлового приміщення № 12, площею 83,9 кв. м. (вісімдесят три цілих дев`ять десятих метрів квадратних); нежитлового приміщення № 13, площею 83,9 кв. м (вісімдесят три цілих дев`ять десятих метрів квадратних); частину нежитлового приміщення № 9, площею 38 кв.м. (тридцять вісім метрів квадратних), які розташовані на другому поверсі нежитлової будівлі, літ. «Ю-4», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 44-Б. Зазначений Акт складений у присутності представника охоронної та Адміністратора ТЦ «Французький бульвар».

Також відповідач в односторонньому порядку склав акт від 30.04.2021 прийому передачі Об`єкта оренди (Акт повернення) до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020.

Суд також констатує, що позивач в позовній заяві та у відповіді на відзив обставин щодо припинення з відповідачем договірних відносин за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 не визнає, та стверджує що відповідач станом на дату подання зазначених заяв по суті спору продовжує користування предметом оренди. Позивач стверджує, що ним неодноразово (10.01.2022 року та 18.04.2023 року) направлялись відповідачу вимоги про погашення заборгованості. На вимогу від 10.01.2022 року відповів уповноважений представник відповідача, директор адвокатського бюро «Центр правової допомоги» Суренян А.А. в якому зазначив про закінчення Договору саме 28.02.2021р. (що на думку позивача свідчить про те, що станом на початок 2022 року відповідачу не було відомо про додаткову угоду №1, яку нібито ним було підписано через день після укладення Договору 01.03.2020р. із строком дії до 30.04.2021р.).

Разом з тим, згідно з наданою відповідачем відповіддю ТОВ «Аксіома» від 18.08.2023 на адвокатський запит повідомляється наступне «ТОВ «Аксіома» здійснює управління ТРЦ «Французький бульвар», ФОП Мкртчян Ю.Р. (ІПН НОМЕР_2 ) у ТРЦ «Французький бульвар» приміщення, що розташовані на другому поверсі ТРЦ «Французький бульвар» (нежитлова будівлі літ «Ю-4»), за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б, загальною площею 205,8 кв. м, а саме: приміщення № 12, площею 83,9 кв.м.; нежитлові приміщення № 13, площею 83,9 кв.м; частину нежитлового приміщення № 9, площею 38 кв.м. (надалі за текстом - Приміщення) станом на сьогодні не орендує та не займає. Зазначені Приміщення за Актом повернення приміщення від 30.04.2021 були звільненні ФОП Мкртчян Юрієм Робертовичем 30.04.2021 за присутності Адміністратора ТРЦ «Французький бульвар» співробітника ТОВ «Аксіома» Єнокян С.В. Представник ТОВ «Чаплинка» не з`явився 30.04.2021 року для прийняття Приміщення, тому звільнення приміщень було проведено за зверненням Орендаря у відповідності до «Правил та Положень ТРЦ «Французький бульвар» за присутності представника охорони та адміністратора торгівельного центру. За весь час оренди Приміщень ФОП Мкртчян Юрієм Робертовичем, зазначені Приміщення перебували у суборенді у ТОВ «Рейтинг» магазин електроніки «Фокстрот». ТОВ «Чаплинка», одразу після припинення орендних відносин з ФОП Мкртчян Ю.Р.. було передано Приміщення за договором оренди орендарю ТОВ «Рейтинг». Інформація про, те чи продовжує діяти договір оренди укладений між ТОВ «Чаплинка» та ТОВ «Рейтинг» після 24.02.2022 року у ТОВ «Аксіома» - відсутня. Магазин електроніки «Фокстрот» з 24 лютого 2022 року не працює. «Магазин спортивного одягу 4F» знаходиться у ТЦ «Французький бульвар» на першому поверсі, проте у Приміщеннях, які були в оренді ФОП Мкртчян Ю.Р. у ТРЦ «Французький бульвар» ніколи не знаходився зазначений магазин.»

Як свідчать матеріали справи, з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою від 18.04.2023 в якій вимагав сплати заборгованості за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 з березня 2021 року в сумі 266297,63 грн. а також 14998,40 грн - 3% річних та 95797,09 грн - інфляційних втрат нарахованих в зв`язку простроченням оплати орендних платежів.

Однак, вказані вимоги були залишені відповідачем без задоволення.

Зазначені обставини в свою чергу стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 266297,63 грн. заборгованості з орендної плати за період користування предметом оренди з 11.04.2021 по 18.06.2023.

Крім того, позивач наполягає на тому, що відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань щодо сплати на його користь орендних платежів, в зв`язку з чим, додатково нарахував до стягнення з відповідача 16333,48 грн - 3% річних та 98335,00 грн - інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.11.2021 у справі № 910/15963/20 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Як визначено статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За змістом статті 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

Відповідно до статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Сутність та правова природа загально цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (стаття 238 ЦК України).

Згідно зі статтею 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 240 ЦК України представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто.

Згідно з частинами першою, третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, представницьких відносин.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Статтею 1003 ЦК України передбачено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що договір доручення може посвідчуватися довіреністю та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору.

Згідно з частиною першою статті 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Відповідно до статті 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення (частина перша статті 1007 ЦК України).

Таким чином, зі змісту вказаних вище положень чинного законодавства вбачається, що довіреність та договір доручення є основними документами, які посвідчують права представників під час вчинення ними певних дій. Так, довіреність видається для представництва перед третіми особами, а договір доручення передбачає обов`язок вчинення повіреним певних юридичних дій від імені та коштом довірителя.

Довіреність видається однією особою, тобто довірителем іншій особі (представнику), тому видача довіреності є одностороннім правочином, вона підписується тільки довірителем. Довіреність адресується третім особам, і в разі розбіжностей між повноваженнями представника, викладеними в довіреності, від повноважень повіреного, викладених у договорі, береться до уваги, у разі виникнення спору, текст довіреності.

Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, і правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав.

На підставі договору доручення довіритель, як правило, видає повіреному довіреність і тим самим легалізує повіреного як представника перед третіми особами. Довіреність відтворює повноваження повіреного, визначене умовами договору доручення. Договір доручення і довіреність є документами, які оформляються для належного виконання повіреним вказівок довірителя.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В даному випадку, як свідчать матеріали справи, згідно з довіреністю від 25.02.2021 виданою ТОВ «Чаплинка» в особі директора Ткачова В.І. який діяв на підставі Статуту, уповноважено громадянина Бучковського Арсена Васильовича бути представником довірителя (ТОВ «Чаплинка») у відносинах з будь-якими юридичними та/або фізичними особами; перед будь-якими юридичними та фізичними особами, фізичними особами підприємцями, включаючи посадових та службових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування, для чого представникові надано право: отримувати від вказаних вище органів та осіб будь-які документи, які необхідні для цілей цієї довіреності, готувати та підписувати договори оренди нерухомого майна; вчиняти будь-які інші дії, які необхідні для цілей цієї Довіреності. Указана довіреність видана строком на один рік без права передовіри та дійсна до 25.02.2021 включно.

Таким чином, позивач особисто обрав собі повіреного, особисто надавав йому доручення та особисто визначив обсяг його повноважень (що знайшло своє відображення в тексті виданої на його ім`я довіреності). Доказів перевищення повіреним своїх повноважень, вчинення ним правочину в своїх інтересах, так само як будь-яких, у тому числі зловмисних домовленостей із відповідачем матеріали справи не містять, та позивачем суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 241 ЦК України наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Суд констатує, що укладений між сторонами договір оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, Додаток № 5 до нього від імені позивача підписані представником Бучовським А.В.

В подальшому, представником Бучовським А.В. від імені позивача також підписано з відповідачем Додаткову угоду від 01.03.2020 до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, якою сторони змінили певні умови зазначеного договору та додатку № 5 до нього, в т. ч. щодо строку дії договору, порядку повернення об`єкту оренди, порядку нарахування орендної плати, порядку надсилання повідомлень та інших документів за договором (п.п. 9.2., 10.3, 12.2., 22.03. договору та додаток № 5).

В подальшому, представником Бучовським А.В. від імені позивача також підписано з відповідачем Додаткову угоду від 24.02.2021 до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, якою сторони внесли зміни до додатку № 5 до договору щодо розміру та порядку нарахування орендної плати за договором.

В силу вказаних вище положень чинного законодавства зазначені договори та додаткові угоди від імені позивача підписані уповноваженою особою, яка діяла на підставі виданої позивачем довіреності, тобто ці договори та додаткові угоди є обов`язковими до виконання позивачем.

Розглянувши в контексті вказаних обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 за період користування предметом оренди з 11.04.2021 по 18.06.2023 суд зазначає наступне.

Як вбачається із заяв по суті справи, сторонами не заперечується належне виконання зобов`язань за договором оренди включно до лютого 2021 року.

Судом встановлено, що відповідно до долученої відповідачем до справи копії платіжного доручення № 285 від 08.04.2021 року, останнім була сплачена орендна плата за березень 2021 року в розмірі 40 171,42 грн.

Здійснивши перевірку здійсненого відповідачем розрахунку, суд погоджується із його доводами про те, що орендна плата за березень 2021 року була сплачена у повному обсязі відповідно до умов договору оренду та додаткових угод які регулювали питання про розмір та порядок оплати орендної плати в зазначений період

Стосовно оплати орендної плати за квітень 2021 року суд установив наступне.

Відповідачем була сплачена орендна плата у розмірі 13 434,46 грн., згідно платіжного доручення № 288 від 07.05.2021 року.

Згідно з поясненнями відповідача зменшення розміру орендної плати у квітні 2021 року було викликано тим, що були наявні підстави передбаченні пунктом 1.4. Додатку № 5, які звільняють орендаря від сплати орендної плати, а саме: прийняття органами державної влади, чи органами місцевого самоврядування актів, що обмежують доступ відвідувачів до Торгівельного центру та об`єкту оренди; торгівельний центр не працює за рішенням власника будівлі - ТОВ «Аксіома», підписаного директором.

В даному випадку, неможливість використання об`єкта оренди після 10.04.2021 підтверджується наявною у справі копією листа ТОВ «Аксіома» від 09.04.2021, за змістом якого ТРЦ «Французький бульвар» починаючи з 11 квітня 2021 року до дати скасування на території Харківської області «червоного» рівня епідемічної небезпеки буде здійснювати діяльність з дотриманням вимог законодавства, встановлених для «червоного» рівня епідемічної небезпеки.

При цьому суд ураховує, що 09.04.2021 року на позачерговому засіданні Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій було прийнято рішення про встановлення з 11 квітня 2021 року на території Харківської області «червоного» рівня епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

У зв`язку з зазначеним, на підставі Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236, починаючи з 11 квітня 2021 року, на території Харківської області були встановлені додаткові протиепідемічні заходи, в тому числі, заборонено приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах, крім:

- приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які торгують товарами на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами гігієни та побутовою хімією, засобами зв`язку, друкованими засобами масової інформації, ветеринарними препаратами, кормами, насінням, засобами захисту рослин, без обмеження доступу відвідувачів до інших товарів, представлених в асортименті зазначених суб`єктів господарювання;

- торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень;

- провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, ремонту комп`ютерів, побутових виробів і предметів особистого вжитку, перукарень та салонів краси за попереднім записом;

- провадження діяльності з надання телекомунікаційних послуг (за попереднім записом).

У відповідності Протоколу № 11 регіональної комісії з питань техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області Харківської обласної державної адміністрації було скасовано червоний рівень епідемічної небезпеки, та скасовані зазначенні вище обмеження з 06.05.2021 року.

Водночас указані обставини підтверджуються долученою відповідачем до справи відповіддю ТОВ «Аксіома» на адвокатський запит представника відповідача, з якої убачається, що з 11.04.2021 по 30.04.2021 діяльність в Торговому центрі, де знаходиться об`єкт оренди, не здійснювалась.

Відтак суд погоджується із доводами відповідача про те, що кількість днів у квітні 2021 року, за які за умовами укладеного між сторонами договору оренди підлягає сплаті орендна плата складає 10 днів.

Здійснивши перевірку зробленого відповідачем розрахунку, суд погоджується із його доводами про те, що орендна плата за квітень 2021 року була сплачена у повному обсязі відповідно до умов договору оренду.

Крім того, за обставинами цієї справи дії позивача (як довірителя), що полягають у прийнятті без будь-яких заперечень оплати за договором оренди, розрахованої в порядку, визначеному в укладеній представником додатковій угоді від 24.02.2021, свідчать про наступне схвалення ним укладеного повіреним правочину указаної додаткової угоди.

В подальшому ж, як вже зазначалося 10.02.2021 відповідач звернувся до позивача з листом, в якому повідомив про свій намір звільнити об`єкт оренди 30.04.2021. До вказаного листа був доданий підписаний зі сторони відповідача Акт передачі (повернення) об`єкта оренди (у 2-х екземплярах) та запропоновано позивачеві 30.04.2021 прийняти об`єкт оренди та передати відповідачу підписаний з його сторони Акт за місцем об`єкта оренди. Зазначений лист з додатками був вручений уповноваженому представникові позивача Бучковському А.В., про що свідчить власноручний підпис останнього на 2 екземплярі листа.

Позивач не направив підписаний зі своєї сторони Акт передачі (повернення), наданий йому відповідачем та не з`явився в останній день строку дії Договору оренди 30.04.2021 для прийняття Об`єкта оренди та підписання Акта повернення.

Відповідачем 30.04.2021 був складений Акт про повернення приміщення, за змістом якого: представник Відповідача, який є Орендарем за Договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, склав Акт про повернення приміщення, чим підтвердив факт звільнення (передання та повернення) нежитлового приміщення № 12, площею 83,9 кв. м. (вісімдесят три цілих дев`ять десятих метрів квадратних); нежитлового приміщення № 13, площею 83,9 кв. м (вісімдесят три цілих дев`ять десятих метрів квадратних); частину нежитлового приміщення № 9, площею 38 кв.м. (тридцять вісім метрів квадратних), які розташовані на другому поверсі нежитлової будівлі, літ. «Ю-4», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 44-Б. Зазначений Акт складений у присутності представника охоронної та Адміністратора ТЦ «Французький бульвар».

Такі дії відповідача щодо порядку припинення договірних відносин за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 відповідають вимогам п.п. 9.2., 10.3, 12.2., 22.03. договору в редакції Додаткової угоди від 01.03.2020 до цього договору.

Суд зазначає, що за змістом договору оренди складення Акта про повернення приміщення є підставою для припинення нарахування будь-яких платежів за договором оренди. При цьому дата підписання зазначеного акту вважається останнім днем оренди та строку дії договору оренди.

Отже суд погоджується із доводами відповідача про те, що договір оренди припинив свою дію 30.04.2021 року, а відповідач завчасно надав позивачу Акт повернення об`єкта оренди й повідомив про небажання продовжувати орендні правовідносини.

Відтак доводи позивача про продовження орендних правовідносин за договором оренди до 30.04.2023 спростовуються наявними в справі доказами.

Зазначене свідчить про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача орендної плати після 30.04.2021.

При цьому суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідач до цього часу займає орендовані за договором оренди приміщення з метою розміщення магазину.

Згідно з наданою відповідачем відповіддю ТОВ «Аксіома» від 18.08.2023 на адвокатський запит повідомляється, що станом на час надання відповіді відповідач приміщення, що розташовані на другому поверсі ТРЦ «Французький бульвар» (нежитлова будівлі літ «Ю-4»), за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б, загальною площею 205,8 кв. м, а саме: приміщення № 12, площею 83,9 кв.м.; нежитлові приміщення № 13, площею 83,9 кв.м; частину нежитлового приміщення № 9, площею 38 кв.м. не орендує та не займає. Зазначені Приміщення за Актом повернення приміщення від 30.04.2021 були звільненні відповідачем 30.04.2021 за присутності Адміністратора ТРЦ «Французький бульвар» співробітника ТОВ «Аксіома» Єнокян С.В. Представник ТОВ «Чаплинка» не з`явився 30.04.2021 року для прийняття Приміщення, тому звільнення приміщень було проведено за зверненням Орендаря у відповідності до «Правил та Положень ТРЦ «Французький бульвар» за присутності представника охорони та адміністратора торгівельного центру. «Магазин спортивного одягу 4F» знаходиться у ТЦ «Французький бульвар» на першому поверсі, проте у Приміщеннях, які були в оренді відповідача у ТРЦ «Французький бульвар» ніколи не знаходився зазначений магазин.

Стосовно доводів позивача про те, що Акт прийому передачі Об`єкта оренди (Акт повернення) до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, направлений листом від 10.02.2021, не відповідає вимогам договору та Закону, суд зазначає, що оскільки, як було установлено, вказаний акт не був підписаний позивачем, то первинним документом, що відображає реальну господарську операцію у спірних правовідносинах, є складений відповідачем у відповідності до умов договору оренди Акт про повернення приміщення від 30.04.2021,

До того ж, Акт прийому передачі Об`єкта оренди (Акт повернення) до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 підписаний відповідачем 30.04.2021 в односторонньому порядку оскільки позивач не направив свого представника 30.04.2021 при звільнення відповідачем орендованих приміщень та на підписання відповідного акту.

За таких обставин, наведені в позові доводи щодо наявності підстав для стягнення з відповідача 266297,63 грн - заборгованості з орендної плати, а також нарахованих в зв`язку з простроченням її оплати 16333,48 грн - 3% річних; 98335,00 грн - інфляційних втрат, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Зазначене в свою чергу зумовлює прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. ст. 123, 129, 130 ГПК України.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку зі звернення позивача до суду з позовом у даній справі та зумовленої в зв`язку з цим необхідності в судовому захисті, відповідач уклав з адвокатом відповідний договір на представництво його інтересів.

Зокрема, 19.07.2023 року між відповідачем (Клієнт за Договором) і адвокатом Трофименко Р.О. (Адвокат за Договором) був укладений договір про надання правової допомоги № 19/23, (далі - Договір) відповідно до умов якого Адвокат взяв на себе зобов`язання за завданням Клієнта надавати необхідну правову допомогу Клієнту при провадженні, зокрема господарських справ в будь-яких судах всіх рівнів, маючи право виступати в якості захисника та/або представника Клієнта (засвідчена копія договору у додатку).

Відповідно до п. 2, 4, 5, 7 Додатку № 1 до Договору вартість послуг Адвоката з надання правової допомоги за Договором становить 1100,00 (одна тисяча сто гривень за одну годину, з врахуванням коефіцієнту складності, коефіцієнту за терміновість, наведеного нижче:

- Аналіз актуальної судової практики, усні консультації, формування та оформлення процесуальних документів, час витрачений до прибуття на місце призначення, кур`єрські послуги пов`язанні з оформленням документів доставки та час на здійснення поштових відправлень, робота в системі електронний суд з процесуальними документами, відслідковування отримання запитів, інші дії пов`язані з наданням юридичної послуги, в тому числі очікування судового засідання, підготовка до судового засідання коефіцієнт 1;?

- Підготовка адвокатських запитів, підготовка процесуальних документів у суді першої та апеляційної інстанцій, заяв про витребування доказів, про закриття провадження по справі, про допит свідків, заяв виконавчого провадження, тощо коефіцієнт 2;

- Підготовка позовної заяви, заяв по суті у суді першої інстанції, представництво інтересів у суді першої інстанцій, підготовка касаційних скарг на ухвали суду апеляційної інстанції, підготовка проектів договорів, супроводження укладання договорів, представництво інтересів клієнта перед суб`єктами господарювання, нотаріусами, державними органами, державними та приватними виконавцями та перед іншими третіми особами коефіцієнт 3;?

- Підготовка апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, представництво інтересів у суді апеляційної інстанції коефіцієнт 4;?

- Підготовка касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, процесуальних документів у суді касаційної інстанції, підготовка заяви до ЄСПЛ, представництво у суді касаційної інстанції, визначення концепції захисту інтересів клієнта у не типових ситуаціях, або із застосуванням опосередкованих юридичних інструментів коефіцієнт 5.?

- Робота Адвоката, у разі прямого зазначення клієнта, або у разі погодження клієнта, у вихідні чи святкові дні, або з 19.00 до 8.00; робота поза робочим місцем, за виключенням часу в дорозі, супроводження угод, проведення консультацій; термінове виконання роботи, за прямим погодженням з клієнтом. Коефіцієнт терміновості помножується з іншими коефіцієнтами коефіцієнт 2.?

Клієнт сплачує Адвокату, у справах майнового характеру, у разі ухвалення позитивного для клієнта рішення судом, а саме ухвалення рішення на користь Клієнта: задоволення позовної заяви Клієнта, відмова у задоволенні позову, по справі де Клієнт є Відповідачем, а в разі часткового задоволення позову, або відмови у задоволенні позову відповідно, в тому числі у разі і часткового задоволення позову, або відмови у задоволенні позову, у справі де клієнт є Відповідачем, суму в розмірі 3 % від суми, зазначеної в рішення суду, ухваленого на користь клієнта, проте не більше розміру максимального судового збору юрисдикції суду, який розглядає спір. Оплата здійснюється готівкою або шляхом перерахування на банківський рахунок, в п`яти денний строк з дня виставляння рахунку клієнту. Сторонами погоджено, що Клієнт має право за цим договором здійснювати передплату замовлених послуг.

17.08.2023 року між Клієнтом і Адвокатом був складений Акт виконаних робіт (наданих послуг) за Договором, відповідно до якого адвокатом були надані наступні послуги:

1. Робота з документами з приводу укладання та виконання договору оренди № 25-02-20-3 від 27 лютого 2020 року - 4 год на суму 4400 грн.;

2. Підготовка відзиву на позов по справі № 922/2828/23 - витрачено 6 год, вартість послуг 19 800 грн.;

3. Оформлення відзиву, здійснення поштових відправлень, подання відзиву до суду витрачено 2 год, вартість послуг 2200 грн.;

4. Реєстрація в програмі електронний суд по справі № 922/2828/23, оформлення заперечень на відповідь на відзив, здійсненім поштових відправлень заперечення, подання до суду заперечення витрачено 3 год, вартість послуг - 3300 грн.;

5. Підготовка адвокатського запиту від 17.08.2023 до ТОВ «Аксіома», оформлення та відправлення його витрачено 2 год, вартість послуг 2200 грн.;

6. Підготовка заперечення на відповідь на відзив по справі 922/2828/23 - витрачено 3 год, вартість послуг 9900 грн.

Всього вартість наданих послуг за цим актом склала 41 800,00 грн.

Відповідачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом, за змістом якого Адвокатом було надано відповідачу наступні послуги: робота з документами з приводу укладання та виконання договору оренди № 25-02-20-3 від 27 лютого 2020 року ?4 год Х 1100,00 грн = 4400,00 грн; підготовка відзиву на позов по справі № 922/2828/23 6?год Х?3300,00 грн = 19 800,00 грн; оформлення відзиву, здійснення поштових відправлень, подання відзиву до суду ?2 год Х 1100,00 грн = 2200,00 грн; реєстрація в програмі електронний суд по справі № 922/2828/23, оформлення заперечень на відповідь на відзив, здійснення поштових відправлень заперечення, подання до суду заперечення 3 год Х 1100,00 грн =?3300,00 грн; підготовка адвокатського запиту від 17.08.2023 до ТОВ «Аксіома, оформлення та відправлення його 2 год Х 1100,00 грн = 2200,00 грн; підготовка заперечення на відповідь на відзив по справі 922/2828/23 ?3 год Х 3300,00 грн = 9900,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, адвокатом було виставлено Клієнту рахунок № 1 від 29.07.2023 на суму 22 000,00 грн., та рахунок № 2 від 17.08.2023 на суму 19800,00 грн. Зазначені рахунки були оплачені у повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними документами.

З посланням на зазначені обставини відповідачем заявлено до стягнення з позивача витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги в сумі 41800 грн. та гонорар успіху в сумі 11668,98 грн., а всього 53468,98 грн.

У відповіді на відзив позивачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, з огляду на їх необґрунтованість та завищення

При розгляді зазначеного питання судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 06.11.2022 по справі 922/1964/21 та об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформували правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, який судом враховується при розподілі судових витрат в межах даної справи.

Зокрема, за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з тим, згідно зі ст.. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

В даному випадку, як вже зазначалося, відповідач просить суд за наслідками розгляду справи стягнути з позивача витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги в сумі 41800 грн. та гонорар успіху в сумі 11668,98 грн., а всього 53468,98 грн.

Однак, з цього приводу суд зазначає, що зазначені в акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17.08.2023 послуги з оформлення відзиву, здійснення поштових відправлень, подання відзиву до суду на суму 2200 грн., реєстрація в програмі електронний суд по справі № 922/2828/23, оформлення заперечень на відповідь на відзив, здійсненім поштових відправлень заперечення, подання до суду заперечення на суму - 3300 грн. фактично дублюються та могли бути надані при виконанні інших послуг вказаних в цьому акті, а саме - підготовка відзиву на позов по справі № 922/2828/23 на суму 19 800 грн, підготовка заперечення на відповідь на відзив по справі 922/2828/23 на суму 9900 грн.

Окрім того дана права (в якій відповідачем надавалася професійна правнича допомога) за своїм правовим характером не є складною, загальна сума позову становить 380966,11 грн., обсяг доданих до справи документів є невеликим, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Таким чином, покладення на відповідача за наслідками розгляду справи всієї заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 53468,98 грн., не може вважатися обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, оскільки, є завищеною щодо всіх вищевказаних критеріїв.

З огляну на вказані обставини, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, виходячи із загальних засад судочинства - справедливості, добросовісності та розумності, та з метою забезпечення балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та не присудження на користь відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 17168,98 грн. за наслідками розгляду даної справи. Іншу ж частину суми заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 36300 грн, суд враховує при розподілі судових витрат.

Разом з тим враховуючи, що позов у даній справі не підлягає задоволенню, суд керуючись ст. 123, 126, 129 ГПК України покладає судові витрати на позивача.

За таких обставин з позивача на користь відповідача за наслідками розгляду справи підлягають стягненню 36300 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (адреса: 61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, кв. 1; ) на користь Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 36300 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак