ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2244/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., при секретарі судового засідання Толкунової М.Г. розглянувши в судовому засіданні справу № 916/2244/23 за позовом: Білгород-Дністровської міської ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 56, )

до відповідача : Білгород-Дністровської районної ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24, )

про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Білгород-Дністровська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Білгород-Дністровської районної ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2023р. було відкрито провадження по справі № 916/2244/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 14.06.2023р. доставлена у той же день на електронні адреси позивача та відповідача, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 66,67).

Ухвалою від 14.06.2023р. судом встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України із одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою господарського суду від 07.08.2023р., враховуючи, що відзиву на позовну заяву та будь-яких інших заяв,клопотань від відповідача не надходило, підготовче засідання у справі було закрито, розгляд справи по суті призначено на 28.08.2023р. в засіданні суду.

Ухвала від 07.08.2023р. доставлена 08.08.2023р. на електронні адреси позивача та відповідача, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 73,74).

Станом на 28.08.2023р. відповідач не подав до суду будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву. Позивачем подана заява про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі представника (вхідний № 29320/23 від 28.08.2023р.)

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

З метою набуття права власності на об`єкти нерухомості позивач прийняв рішення від 25.11.2021 року за № 398-VIIІ «Про надання згоди на прийняття нерухомого майна з комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст району Білгород-Дністровської районної ради до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського».

Білгород-Дністровською міською радою надано згоду на прийняття наступних об`єктів нерухомого майна, право власності на які зареєстровано за Білгород-Дністровською районною радою, а саме:

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 55а, загальною площею 391 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 103;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 4, загальною площею 2928,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 1а, загальною площею 985,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адреосю: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 111, загальною площею 796,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 3а, реєстраційний номер нерухомого майна 523988.

16.12.2021 року позивач звернувся з відповідним листом до відповідача щодо винесення на розгляд чергового засідання сесії районної ради питання щодо передачі зазначених об`єктів до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського.

Однак у порядку, передбаченому Законом № 280, відповідач не скликав сесію та не прийняв єдине законне рішення про передачу об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на території міста Білгород-Дністровський, до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради.

Позивач зазначає, що бездіяльність відповідача є незаконною, порушує права та інтереси Білгород-Дністровської територіальної громади та полягає в невинесені на розгляд сесії районної ради та не прийняття єдиного законного рішення.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини Білгород-Дністровська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У судовій практиці України сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли в межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Повноваження суб`єктів владних повноважень не є дискреційним, коли є лише один правомірний та законно обгрунтований варіант поведінки такого суб`єкта. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії та якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, викладена у постановах ВС від 06.03.2019 року у справі №1640/2594/18 та від 24.10.2020 року у справі № 316/979/18.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду, відповідно до вимог законодавства.

Заявлені у даній справі позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльності відповідачів, фактично містять у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення, та не стосується захисту права цивільного, тобто задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача.

З прийняттям Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» № 157-VIII від 05.02.2015 року розпочалася реорганізація органів місцевого самоврядування шляхом добровільного утворення об`єднаних територіальних громад.

Основною метою нової територіальної організації влади в Україні є створення умов для формування ефективної і відповідальної місцевої влади, здатної забезпечити комфортне і безпечне середовище в містах, селищах та селах.

Приписами ч. 3 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» визначено, що об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єднались, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

З метою усунення конфлікту між новоутвореними об`єднаними територіальними громадами та районними(обласними) радами запроваджено концепцію поетапної передачі матеріальних і фінансових активів від районних (обласних) рад до об`єднаних територіальних громад міст, селищ та сіл.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищнi, мiські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у пopядкy i межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними органам виконавчої влади.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження, крім інших, звернення до суду про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з абзацом 15 частини першої статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, та через органи місцевого самоврядування.

Статтею 8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" передбачено, що об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад, або з моменту набрання чинності рішенням про підтримку добровільного об`єднання територіальних громад на місцевому референдумі та за умови відповідності таких рішень висновку, передбаченому частиною четвертою статті 7 цього Закону.

Частинами третьою та четвертою статті 8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

З дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом.

Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Згідно з частиною восьмою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

06.12.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій" №1009-IX від 17.11.2020, яким пункт 10 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" викладено в новій редакції, а саме, "10. З набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст.

Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Правонаступник районної ради району, ліквідованого Верховною Радою України, після припинення відповідних районних рад як юридичних осіб, але не пізніше 1 липня 2021 року, зобов`язаний передати у комунальну власність територіальних громад усі об`єкти спільної власності територіальних громад району, які знаходяться на території цих територіальних громад, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, встановлених Бюджетним кодексом України."

Також Бюджетним кодексом України (пункт 39 Розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення") визначено, що районні ради здійснюють передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст у власність сільських, селищних, міських територіальних громад установ та закладів, розташованих на їхній території, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного цим Кодексом.

З системного аналізу приписів пункту 10 розділу V названого Закону вбачається два випадки передачі об`єктів спільної власності територіальних громад району у комунальну власність територіальних громад: 1) за заявницьким принципом, тобто, за пропозицією сільських, селищних, міських рад рішенням, зокрема, районної ради (абзац третій пункта 10 розділу V Закону); 2) на виконання зобов`язання, встановленого Законом, правонаступником районної ради району, ліквідованого Верховною Радою України, після припинення відповідних районних рад як юридичних осіб, але не пізніше 1 липня 2021 року (абзац четвертий пункта 10 розділу V Закону).

Суд зазначає, що за своїм змістом приписи абзаців третього та четвертого пункту 10 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" мають імперативний характер, позаяк у співвідношенні з частиною восьмою статті 60 цього Закону встановлюють два випадки обов`язкової передачі районною чи обласною радою об`єктів спільної власності територіальних громад на користь конкретної територіальної громади району чи області незалежно від наявності згоди інших територіальних громад району чи області на передачу вказаних об`єктів.

У першому випадку (абзац третій пункта 10 розділу V Закону), передачі до комунальної власності відповідних територіальних громад підлягає майно (що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст), яке знаходиться на території цих громад та задовольняє виключно їх потреби.

Тобто, за заявницьким принципом (перший випадок) районна рада у прийнятті рішення про передачу об`єкта спільної власності району повинна керуватися наявністю двох обов`язкових критерієв: 1) об`єкт спільної власності територіальних громад знаходиться на території територіальної громади (сільської, селищної, міської, об`єднаної); 2) відповідний об`єкт задовольняє колективні потреби виключно тієї територіальної громади, на території якої він знаходиться.

У другому випадку (абзац четвертий пункта 10 розділу V Закону), на виконання зобов`язання, покладеного законом на правонаступника районної ради району, ліквідованого Верховною Радою України, об`єкти спільної власності району передаються за такими двома обов`язковими критеріями: 1) об`єкти спільної власності територіальних громад знаходяться на території громади (сільської, селищної, міської, об`єднаної); 2) відповідно до розмежування видатків між бюджетами, встановлених Бюджетним кодексом України.

Судом з`ясовано та встановлено фактичне місцезнаходження спірних об"єктів нерухомого майна - саме місто Білгород-Дністровський, тобто на території територіальної громади міста Білгород-Дністровський воно знаходиться, спірні об`єкти спільної власності задовольняють потреби виключно територіальної громади Позивача.

У спірних правовідносинах положення статей 26, 60, пункту 10 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 280 регламентують обов`язок районних (обласних) рад прийняти рішення про передачу майна, а міських рад прийняти рішення про надання згоди на прийняття майна в комунальну власність новоутворених об`єднаних територіальних громад з подальшим утриманням та фінансуванням.

З метою набуття права власності на об`єкти нерухомості позивач прийняв рішення від 25.11.2021 року за № 398-VIIІ «Про надання згоди на прийняття нерухомого майна з комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст району Білгород-Дністровської районної ради до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського».

Білгород-Дністровською міською радою надано згоду на прийняття наступних об`єктів нерухомого майна, право власності на які зареєстровано за Білгород-Дністровською районною радою, а саме:

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 55а, загальною площею 391 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 103;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 4, загальною площею 2928,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 1а, загальною площею 985,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адреосю: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 111, загальною площею 796,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 3а, реєстраційний номер нерухомого майна 523988.

16.12.2021 року позивач звернувся з відповідним листом до відповідача щодо винесення на розгляд чергового засідання сесії районної ради питання щодо передачі зазначених об`єктів до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону № 280 сільська, селищна, міська, районна у місті, районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Приписами ч. 4, 6,7 ст. 46 Закону № 280 визначено, що сесії ради скликаються головою відповідної ради. У разі немотивованої відмови або неможливості головою ради скликати сесію ради сесія скликається секретарем ради або заступником голови ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону № 280 сесія скликається в міру необхідності, але не менш одного разу на квартал.

Однак у порядку, передбаченому Законом № 280, відповідач не скликав сесію та не прийняв єдине законне рішення про передачу об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на території міста Білгород-Дністровський, до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради.

Позивач зазначає, що бездіяльність відповідача є незаконною, порушує права та інтереси Білгород-Дністровської територіальної громади та полягає в невинесені на розгляд сесії районної ради та не прийняття єдиного законного рішення.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо скликання сесії з питання передачі до комунальної власності територіальної громади міста в особі Білгород-Дністровської міської ради та прийняти рішення про передачу до комунальної власності територіальної громади міста в особі Білгород-Дністровської міської ради, наступних об`єктів: нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.Миколаївська, 55а, загальною площею 391 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 103; нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 4, загальною площею 2928,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 1а, загальною площею 985,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; нежитлових будівель та споруд за адреосю: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 111, загальною площею 796,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 3а, реєстраційний номер нерухомого майна 523988, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Білгород-Дністровської міської ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 56, ) до Білгород-Дністровської районної ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24, ) задовольнити повністю.

2. Визнати незаконною бездіяльність Білгород-Дністровської районної ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24, ), а саме не скликання сесії з питання передачі до комунальної власності територіальної громади міста в особі Білгород-Дністровської міської ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 56, ), наступних об`єктів нерухомого майна:

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 55а, загальною площею 391 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 103;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 4, загальною площею 2928,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 1а, загальною площею 985,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адреосю: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 111, загальною площею 796,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 3а, реєстраційний номер нерухомого майна 523988.

3. Зобов`язати Білгород-Дністровську районну раду (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24, ) упродовж кварталу( з дати набрання рішенням суду законної сили) скликати сесію з питання передачі до комунальної власності територіальної громади міста в особі Білгород-Дністровської міської ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 56, ), наступних об`єктів нерухомого майна:

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 55а, загальною площею 391 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 103;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 4, загальною площею 2928,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 1а, загальною площею 985,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адреосю: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 111, загальною площею 796,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 3а, реєстраційний номер нерухомого майна 523988.

4. Визнати незаконною бездіяльність Білгород-Дністровської районної ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24, ), а саме не прийняття рішення про передачу до комунальної власності територіальної громади міста в особі Білгород-Дністровської міської ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 56, ), наступних об`єктів нерухомого майна:

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 55а, загальною площею 391 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 103;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 4, загальною площею 2928,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 1а, загальною площею 985,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адреосю: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 111, загальною площею 796,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 3а, реєстраційний номер нерухомого майна 523988.

5. Зобов`язати Білгород-Дністровську районну раду (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24, ) упродовж кварталу( з дати набрання рішенням суду законної сили) прийняти рішення про передачу до комунальної власності територіальної громади міста в особі Білгород-Дністровської міської ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 56, ), наступних об`єктів нерухомого майна:

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 55а, загальною площею 391 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 103;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 4, загальною площею 2928,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Радянська, 1а, загальною площею 985,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлових будівель та споруд за адреосю: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 111, загальною площею 796,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- Нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 3а, реєстраційний номер нерухомого майна 523988.

6. Стягнути з Білгород-Дністровської районної ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Білгород-Дністровської міської ради (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 56, ) (Отримувач: Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, розрахунковий рахунок UA0026287, код: 04056799, МФО: 820172, банк ГУДКСУ в Одеській області (юридична та поштова адреса: 67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 56) судовий збір в сумі 10 736 (десять тисяч сімсот тридцять шість) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2023 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна