ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023м. Дніпро Справа № 904/1951/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Перевощикова Т.М.;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айдіа Тех" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) (м.Валпово, Республіка Хорватія)

про стягнення заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом № 17/10-22 від 17.10.2022 у розмірі 104 000 Євро

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Айдіа Тех" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) (далі - відповідач) заборгованість за зовнішньоекономічним контрактом № 17/10-22 від 17.10.2022 у розмірі 104 000 Євро.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за зовнішньоекономічним контрактом № 17/10-22 від 17.10.2022 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем 17.10.2022 товар, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 104 000 Євро.

Подана позовна заява відповідала вимогам статей 162-164, підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, передбачені статтями 174-175 Господарського процесуального кодексу України, були відсутні. Позовну заяву належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Разом з тим, як вбачалося з матеріалів справи, відповідачем у справі є іноземний суб`єкт господарювання - юридична особа створена за законодавством Республіки Хорватія - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.).

Позивачем не надано доказів наявності у відповідача представництва в Україні.

Положеннями статті 365 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Україна та Республіка Хорватія є учасниками Конвенції з питань цивільного процесу 1954 року та Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року.

Відповідно до статті 1 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року у цивільних або комерційних справах судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії.

Виконання положень Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року здійснюється згідно з відповідними положеннями Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах з урахуванням викладеного в пунктах 7.2-7.4.

Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень (затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54, надалі - Інструкція) визначає порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах; Інструкція використовується у разі наявності міжнародного договору з питань надання правової допомоги в цивільних справах, чинного у відносинах між Україною та іноземною державою.

Так, відповідно до пункту 1.6. Інструкції реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через міжрегіональні управління Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління), місцевими судами України (далі - суди України), а у відповідних випадках - іншими органами державної влади.

Згідно з пунктом 7.3. Інструкції доручення суду України на підставі Конвенції про отримання доказів надсилається через Мін`юст, який переправляє його центральному органу, визначеному відповідною державою відповідно до статті 2 Конвенції.

Враховуючи викладене, суд вважав за необхідне звернутися із судовим дорученням до компетентного органу Республіки Хорватія з дорученням про вручення судових документів з метою повідомлення відповідача у справі про судовий розгляд, на підставі якого суд склав судове доручення та зобов`язав позивача надати до суду нотаріально засвідчений переклад такого доручення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Судове доручення - це процесуальна дія, що передбачає передачу повноважень суду іншому компетентному органу на вчинення певних процесуальних дій, і саме вона є підставою такого зупинення провадження у справі.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Оскільки суд зобов`язаний забезпечити належне повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) про відкриття провадження у справі, у суду була необхідність звернення із судовим дорученням в рамках Конвенції з питань цивільного процесу 1954 року та Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року до компетентного органу Республіки Хорватія з метою вручення документів.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі до надходження відповіді від компетентного органу Республіки Хорватія на судове доручення Господарського суду Дніпропетровської області.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.04.2023 (з урахуванням змісту ухвали суду від 31.07.2023) позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.09.2023. Крім того, вказаною ухвалою суду запропоновано позивачу в строк до 20.05.2023 надати суду в трьох примірниках нотаріально засвідчені переклади на хорватську мову: позовної заяви б/н від 17.04.2023 з додатками; ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 у справі № 904/1951/23; доручення про вручення документів та підтвердження про вручення документів; ухвалено звернутися до Міністерства юстиції України із судовим дорученням про вручення процесуальних документів відповідачу у справі. Ухвалою суду також зупинено провадження у справі, у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги, з метою вручення документів.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача (вх. суду № 24492/23 від 19.05.2023), в якому відповідач зазначив таке:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) отримало на свою електронну пошту позовну заяву з додатками, а також ухвалу суду про відкриття провадження у справі;

- відповідач підтверджує, що отримав все передбачене контрактом обладнання, але на день складання клопотання підприємство-відповідач має фінансові труднощі з виконанням зобов`язань по оплаті за контрактом № 17/10-22 від 17.10.2022;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) визнає наявну заборгованість у розмірі 104 000,00 Євро та гарантує, що буде робити все можливе для якнайшвидшого її погашення;

- всі процесуальні документи для Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) просить суд направляти на його електронну пошту ; представники підприємства розуміють українську мову;

- проводити розгляд справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.).

Суд також відзначає, що ухвала суду від 31.07.2023 була направлена відповідача на електронну пошту - 31.07.2023, що підтверджується наявною а матеріалах справи Довідкою про доставку електронного листа (а.с.36).

При цьому, суд відзначає, що у клопотанні від 19.05.2023 відповідач просив суд здійснювати направлення процесуальних документів для Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) просить суд направляти на його електронну пошту , а також підтвердив, що представники підприємства розуміють українську мову.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (05.09.2023).

Ухвалою суду від 05.09.2023 провадження у справі було поновлено.

У підготовче засідання 05.09.2023 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому, судом було враховано наявність клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника, яке було задоволено судом.

Судом також було відзначено, що відповідно до положень частин 3 та 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Судом також враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у клопотанні відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору поставки, строк дії договору, умови поставки, факт поставки, загальна вартість поставленого товару, настання строку його оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 17.10.2022 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Айдіа Тех" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) (далі - покупець, відповідач) укладено зовнішньоекономічний контракт № 17/10-22 (далі - контракт, а.с.10-16), відповідно до умов пунктів 1.1. та 1.3. якого постачальник приймає на себе зобов`язання з поставки і передачі в порядку і строки, встановлені даним Контрактом іменоване надалі обладнання (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за контрактом.

У пункті 12.1. договору визначили, що контракт набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 30.10.2023, але у будь-якому разі до виконання сторонами своїх обов`язків.

Доказів визнання недійсним або розірвання вказаного контракту сторонами суду не надано.

Судом також встановлено, що у вказаному контракті сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплено печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Так, у пункті 1.2. договору сторони визначили номенклатуру, кількість, ціну і загальну вартість товару у розмірі 104 000,00 євро, а саме:

1. Цвяхозабивний автомат SMPA 500.2 ED (Elektric Drive), рік випуску: 2012, серійний номер: 212 99 905, опис: Автомат для збивки піддонів за допомогою шаблону EUR піддона 800мм*1200мм - 1 шт, вартістю 85 000,00 євро;

2. Верстат торцювальний (карусельного типу) ТК-150, рік випуску: 2022 - 1 шт, вартістю 4 000,00 євро;

3. Верстат для клеймування, фрезерування фаски та обрізання кутів дерев`яних піддонів ЛП-1200, рік випуску: 2022 - 1 шт, вартістю 15 000,00 євро.

У розділі 3 контракту сторонами були узгоджені умови щодо ціни та загальної вартості контракту, а саме:

- валюта контракту й платежу - Євро (пункт 3.1. контракту);

- ціна товару, що поставляється по контракту встановлена сторонами на умовах DAP відповідно до правил "INCOTERMS 2010" (пункт 3.2. контракту);

- всі інші умови, не обумовлені в контракті, розуміються відповідно до правил "INCOTERMS 2010" (пункт 3.3. контракту);

- загальна сума контракту складається із суми поставленого товару - 104 000,00 євро (пункт 3.4. контракту).

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Так, у розділі 2 контракту сторони погодили базисні умови поставки, а саме:

- базис поставки товару встановлений контрактом на умовах DAP згідно із законодавством України та правилами "INCOTERMS 2010" (пункт 2.1. контракту);

- строк поставки товару - 10 календарних днів з дня підписання контракту (пункт 2.2. контракту);

- дата відвантаження товару вказується в коносаменті або товарно-транспортній накладній в залежності від засобу транспортування (пункт 2.3. контракту).

Згідно з умовами пунктів 6.1. та 6.2. контракту передача товару здійснюється на умовах передбачених контрактом. Передача товару постачальником здійснюється в строки відповідно до умов контракту. Приймання товару відбувається на складі покупця. Адреса складу: 31550, Croatia, Valpovo, J.J. Strossmayera, 49.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов контракту 25.10.2022 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 104 000, 00 Євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) (графа 24) та рахунком (Invoice 1/2022-AD) (а.с.21-25).

Суд зауважує, що товар, визначений умовами контракту, у повній мірі відповідає товару, що був поставлений згідно з вказаними документами, а отже судом визначено, що сторонами в цій частині були дотримані умови контракту.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Як убачається з матеріалів справи, товар на загальну суму 104 000, 00 Євро, поставлений позивачем 25.10.2022, був прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень, що вбачається з відмітки у графі 24 міжнародної товарно-транспортної накладної (а.с.22).

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Так, розділом 4 контракту (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 1 від 20.12.2022) врегульовані умови щодо оплати, а саме: оплата товару за контрактом здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в такому порядку:

- оплата 25 % вартості товару, тобто 26 000,00 євро має бути здійснена покупцем через 90 календарних днів після отримання товару покупцем, але не пізніше 20.01.2023;

- оплата 75 % вартості товару, тобто 78 000,00 євро має бути здійснена покупцем через 175 календарних днів після отримання товару покупцем, але не пізніше 10.04.2023.

Датою оплати товару є дата надходження грошових коштів від покупця на банківський рахунок постачальника (пункт 4.4. контракту).

Як зазначає позивач, та що не заперечується відповідачем, поставлений позивачем 25.10.2022 товар на загальну суму 104 000, 00 Євро, не був оплачений відповідачем у визначені договором строки, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 104 000, 00 Євро. Вказане і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

В силу статті 43 Закону України "Про приватне міжнародне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону України "Про приватне міжнародне право" передбачено, що у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 44 Закону України "Про приватне міжнародне право" у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є: продавець - за договором купівлі-продажу.

Як убачається з матеріалів справи, 20.12.2022 сторони підписали Додаткову угоду № 1 до контракту, в якій вирішили викласти, зокрема, пункт 10.2. контракту у новій редакції, а саме:

"10.2. У разі недосягнення сторонами згоди та виникненні спору, такий розглядається відповідно до встановленої підсудності за місцем знаходження постачальника - у Господарському суді Дніпропетровської області (49027, Україна, м. Дніпро, вулиця Володимира Винниченка, будинок 1); мова судочинства - українська; правом, що регулює цей контракт, є матеріальне право України. Рішення Господарського суду є остаточним і обовязковим для обох сторін." (а.с.17-18).

Отже, даний спір підсудний Господарському суду Дніпропетровської області.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що, з огляду на умови пункту 4.1. контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 20.12.20222), строк оплати товару на суму 104 000,00 Євро настав 10.04.2022.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, у зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань за контрактом щодо оплати поставленого позивачем 25.10.2022 товару на суму 104 000,00 Євро, 11.04.2023 позивач звернувся з листом до відповідача з вимогою терміново перерахувати кошти у розмірі 104 000,00 євро на рахунок підприємства (а.с.19).

У відповідь на вказаний лист відповідачем було надіслано позивачу лист від 12.04.2023, в якому відповідач повідомив, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем його підприємство не має можливості сплати суму заборгованості (104 000,00 євро), тому відповідач просив не нараховувати пеню та продовжити строк для оплати заборгованості за контрактом на 90 днів, тобто до 10.10.2023 (а.с.21).

Суд відзначає, що доказів внесення змін до контракту щодо зміни строків оплати товару на суму 104 000,00 Євро матеріали справи не містять.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем 25.10.2022 товару на суму 104 000, 00 Євро відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Слід також відзначити, що відповідач подав заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог позивача у повному обсязі, а саме: від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання, в якому відповідач зазначив, зокрема, таке:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) підтверджує, що отримав все передбачене контрактом обладнання, але на день складання клопотання підприємство-відповідач має фінансові труднощі з виконанням зобов`язань по оплаті за контрактом № 17/10-22 від 17.10.2022;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) визнає наявну заборгованість у розмірі 104 000,00 Євро та гарантує, що буде робити все можливе для якнайшвидшого її погашення (а.с.31).

З приводу вказаної заяви відповідача суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами частини 6 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Статтею 191 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Господарський суд встановив, що заява про визнання позову підписана генеральним директором відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) Gurban Naghiev. Таким чином, господарський суд доходить висновку, що позов визнала повноважна особа, при цьому, суд самостійно позбавлений можливості перевірити повноваження керівника юридичної особи, зареєстрованоъ у Хорватії.

У той же час, суд відзначає, що визнання відповідачем позову за встановлених судом обставин, не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

При цьому, за змістом статей 192, 524 Цивільного кодексу України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Як зазначалось вище, вартість контракту визначена сторонами в Євро.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті, суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України не вважається належним виконанням.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 104 000,00 Євро.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

Згідно із частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір щодо вимог про стягнення основного боргу в сумі 104 000,00 Євро виник внаслідок неправильних дій відповідача, то судовий збір судом покладається на відповідача відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 63 051 грн. 14 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Айдіа Тех" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) про стягнення заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом № 17/10-22 від 17.10.2022 у розмірі 104 000 Євро - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сілван Група" (Sіlvan Grupa d.o.o.) (вулиця Й.Й. Штроссмайєра, будинок 49, місто Валпово, Республіка Хорватія, 31550; ідентифікаційний код (ОІВ): HR 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Айдіа Тех" (Вознесенський узвіз, будинок 23а, офіс 20, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 42915534) - 104 000 Євро - основного боргу та 63 051 грн. 14 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 05.09.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко