УХВАЛА

12 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 922/608/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Харківської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2023

додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023

у справі за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави, в особі Харківської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс Харків"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 (подана 16.08.2023) до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2023, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі № 922/608/23.

09.09.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс Харків" подано заперечення проти відкриття касаційного провадження у справі №922/608/23.

Перевіривши доводи викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2023, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.05.2023, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 відмовлено повністю в задоволенні позову про стягнення 595 610,40 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 30.05.2023, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс Харків" задоволено частково. Стягнуто з Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс Харків" 29 750,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті заяви відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2023, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідною з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 у розмірі 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у справі № 922/608/23 є стягнення 595 610,40 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку, що становить менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 (2 684,00 грн * 500 = 1 342 000,00 грн).

Можливість відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежить виключно від обставин конкретної справи.

Верховний Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Використання оціночних чинників, як-то: "винятковість значення справи для скаржника", "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

При цьому, незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить автоматично про неправильність застосування або порушення норм матеріального/ процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/ відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

У касаційній скарзі Заступник керівника Харківської обласної прокуратури посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики - а саме дана справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення, оскільки її предметом є спір щодо законності засад користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс Харків" земельною ділянкою комунальної власності площею 6 608 кв. м у центрі міста Харків, також зазначає, що безоплатне використання спірної земельної ділянки відповідачем позбавляє Харківську міську раду можливості отримання місцевим бюджетом відповідного доходу, проте не зазначає достатніх обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на вирішення широкої маси спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Подана касаційна скарга заявника хоч і містить посилання на підпункти "а", "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, однак не містить належного їх обґрунтування, за якого судові рішення у малозначних справах може бути переглянуто у касаційному порядку.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, фактично зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики.

Суд звертає увагу, що посилання на підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України без належного обґрунтування підстав визначених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, яка становить менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Таким чином, законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, і це повністю узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2023, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі № 922/608/23, на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2023, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі № 922/608/23.

2. Оригінал касаційної скарги з додатками повернути Заступнику керівника Харківської обласної прокуратури.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак