ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

13.09.2023м. СумиСправа № 920/1070/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., розглянувши заяву стягувача Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (65036, м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, буд. 3, ідентифікаційний код 00494628) від 24.07.2023 №04/294 (вх. № 3481 від 11.09.2023) до боржника Державного підприємства «Дослідне господарство агрофірма «НАДІЯ» Інституту сільського господарства північного сходу Національної академії аграрних наук України (42073, Сумська область, Роменський район, с. Перехрестівка, вул. Соборна, буд 63, ідентифікаційний код 00729639) про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення 124 716 грн заборгованості за невиключними ліцензійними договорами,

без виклику представників учасників справи

ВСТАНОВИВ:

11.09.2023 до Господарського суду Сумської області звернувся заявник - Селекційно генетичний інститут Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (65036, м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, буд. 3, ідентифікаційний код 00494628) із заявою про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення з боржника - Державного підприємства «Дослідне господарство агрофірма «НАДІЯ» Інституту сільського господарства північного сходу Національної академії аграрних наук України (42073, Сумська область, Роменський район, с. Перехрестівка, вул. Соборна, буд 63, ідентифікаційний код 00729639) про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення 124 716 грн заборгованості за невиключними ліцензійними договорами .

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2023 вказану заяву передано для розгляду судді Джепі Ю.А.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що у період 2014 2017 років між Селекційно генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення, як ліцензіаром та Державним підприємством «Дослідне господарство агрофірма «НАДІЯ» Інституту сільського господарства північного сходу Національної академії аграрних наук України, як ліцензіатом були укладені невиключні ліцензійні договори (№473-14С/01 від 25.03.2014; №561-14С/04 від 14.07.2014; №162-15С/04 від 11.02.2015; №25-16С/01 від 16.12.2015; №416-17С/01 від 08.08.2017. Згідно умов зазначених договорів, Боржник за винагороду отримав невиключне право на використання сортів пшениці, а саме право на відтворення насіння і продаж або інше відчуження одержаного шляхом відтворення насіння будь яким способом на території Сумської області. Станом на 01.01.2020 за Боржником сформувалась заборгованість за вищевказаними невиключними ліцензійними договорами у розмірі 124 716 грн. На підставі викладеного, заявник просить суд видати судовий наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Заявник стверджує, що заборгованість розрахована за період з 2014 по 2017 роки та станом на 01.01.2020 складає суму в розмірі 124 716 грн.

Тому, дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості на суму 124 716 грн, оскільки вказана сума заборгованості вже існувала станом на 01.01.2020, тобто з цього часу до дати подання заяви про видачу судового наказу минув строк тривалістю у три роки.

За правилами ч. 2 ст. 152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви

Керуючись ч. 1 ст. 148, п. 5 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Селекційно генетичному інституту Національному центру насіннєзнавства та сортовивчення (65036, м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, буд. 3, ідентифікаційний код 00494628) у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з боржника Державного підприємства «Дослідне господарство агрофірма «НАДІЯ» Інституту сільського господарства північного сходу Національної академії аграрних наук України (42073, Сумська область, Роменський район, с. Перехрестівка, вул. Соборна, буд 63, ідентифікаційний код 00729639) 124 716 грн заборгованості за невиключними ліцензійними договорами.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 13.09.2023.

3. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Суддя Ю.А. Джепа