ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.09.2023 Справа № 914/1996/23

м. Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГВК «Афродіта», м. Добромиль Самбірського району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Девелопмент», м. Львів

про стягнення 1399486,12 грн заборгованості за Договором на роботи №1/02 від 04.01.2021

Суддя Щигельська О.І.

За участю секретаря Зусько І. С.

Представники сторін:

від позивача: Михалевський Ю.Р. - адвокат,

від відповідача: Попельчук С.О. - адвокат.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГВК «Афродіта» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Девелопмент» про стягнення 1399486,12 грн заборгованості за Договором на роботи №1/02 від 04.01.2021.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. В підготовчому засіданні 28.08.2023 оголошено перерву до 04.09.2023 року.

В підготовче засідання 04.09.2023 з`явилися представники сторін.

Представник позивача підтримав заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка була подана 25.08.2023 (вх.№3335/23), просив задовольнити таку.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором на роботи №1/02 від 04.01.2021, окрім суми основного боргу також наявні підстави для стягнення з останнього пені на підставі п.10.2. Договору та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. У зв`язку з наведеним позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором на роботи №1/02 від 04.01.2021 у розмірі 1399486,12 грн, пеню у розмірі 86768, 14 грн та три проценти річних у розмірі 7131,62 грн.

Представник відповідача щодо вказаної заяви заперечив, з підстав викладених у заяві поданій 31.08.2023 (вх.№21162/23).

Зокрема відповідач вважає, що така заява не може бути прийнята судом до розгляду і підлягає поверненню позивачу, оскільки в заяві про збільшення позовних вимог позивачем заявлені нові додаткові вимоги щодо відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідно стягнення пені та 3% річних. При цьому позивач посилається на інші підстави позову, які не були ним вказані в первісній позовній заяві, а саме на п.10.2 договору (щодо стягнення пені) та ст. 625 ЦК України (3%річних). На переконання відповідача, в даному випадку йдеться про одночасну зміну підстави і предмету позову, що прямо суперечить вимогам ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідач вказує, що до заяви про збільшення позовних вимог позивачем не долучено належні докази направлення копії заяви відповідачу по справі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши подану заяву суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд у постанові від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 зазначив про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Виходячи зі змісту поданої позивачем заяви, підстави позову у даній справі залишилися незмінними, однак, позивачем доповнено позовні вимоги новими, враховуючи наведене, суд розцінює заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог як заяву про зміну предмета позову.

Разом з тим, ч. 5 ст. 46 ГПК України, встановлює, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 ГПК України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи надсилати копії документів іншим учасникам справи, такі документи можуть направлятися вказаним особам з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі, крім випадків, коли інший учасник не має офіційної електронної адреси.

Суд зазначає, що до вказаної заяви не долучено доказів, які б підтверджували направлення копії такої заяви на поштову адресу сторони, так само не долучено доказів про направлення копії такої заяви стороні з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Щодо долученого позивачем скріншоту електронної пошти про направлення документів на електронні пошти та ., суд зазначає, що ВС у Постанові від 15.05.2023 року у справі №922/313/20 вказував, що скріншот електронної пошти сторони, не передбачає можливість чіткого встановлення судом факту такого відправлення, а отже, не є належним доказом направлення заявником копії заяви про збільшення розміру позовних вимог іншим учасникам справи.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із тим, що позивачем не надано суду належних доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 25.08.2023 (вх.№3335/23) повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Суддя Щигельська О.І.