СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Харків Справа № 922/527/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Радіонова О.О. , суддя Істоміна О.А.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.

та представників учасників справи: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика", м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 17.05.2023 року (повний текст складено та підписано 29.05.2023 року) та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 29.05.2023 року у справі №922/527/23

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика", м. Київ,

до - 1. Приватного підприємства "Укрдидактик", м. Харків,

2. Приватного підприємства "Укрдидактика", м. Харків,

про - зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 600 220,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" (далі - Позивач) до Приватного підприємства "Укрдидактик", (далі - Відповідач 1) та Приватного підприємства "Укрдидактика" (далі - Відповідач 2) про:

1. Зобов`язання Відповідача 1 припинити порушення авторських прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" шляхом видалення з контенту веб - сайту, що розміщується за адресою: https://ukrdidactic.com.ua/ об`єктів авторського права, права на які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика";

2. Зобов`язання Відповідача 1 припинити порушення авторських прав на комерційне найменування та торгівельну марку "УКРДИДАК", шляхом видалення з назви доменного імені / веб - сайту, що розміщується за адресою: https://ukrdidactic.com.ua/ та найменування юридичної особи Приватне підприємство "Укрдидактик" , комерційного найменування та торгівельну марку "УКРДИДАК", права на яку належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика", протягом 1 (одного) місяця з дати набрання законної сили судового рішення;

3. Зобов`язання Відповідача 2 припинити порушення авторських прав на комерційне найменування та торгівельну марку "УКРДИДАК", шляхом видалення з найменування юридичної особи, комерційного найменування та торгівельну марку "УКРДИДАК", права на яку належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика", протягом 1 (одного) місяця з дати набрання законної сили судового рішення;

4. Стягнення з Відповідача 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" компенсацію (разового грошового стягнення) у розмірі 536 800,00 грн.;

5. Стягнення з Відповідача 2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" компенсацію (разового грошового стягнення) у розмірі 13 420,00 грн.;

6. Стягнення з Відповідача 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" моральної компенсації у розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/527/23 від 17.05.2023 року у задоволенні вищезазначених вимог - відмовлено.

Також в межах даної справи, за результатами розгляду заяви Позивача про солідарне стягнення з Відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 85 988,00 грн., додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 29.05.2023 року у справі №922/527/23 у задоволенні вищезазначеної заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішеннями суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просив означені рішення скасувати та ухвалити нові рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Позивачем не надано жодних доказів, що він є власником комерційного найменування, оскільки даний факт підтверджений витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, висновком експерта та електронними доказами, наданими Позивачем, цими ж доказами підтверджено належність домену та веб сайту. Зазначив, що судом першої інстанції взагалі не досліджено дане питання.

Також заявник вважав безпідставним висновок суду, що йому не належить спірна торгова марка, оскільки її власник є єдиним засновником та власником Позивача.

В частині непогодження з додатковим рішенням суду, Позивач вважав, що суд неправомірно відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки ці витрати у зв`язку з підготовкою апеляційної скарги, складають з урахуванням, заявлених 85 988,00грн. у суді першої інстанції складають 90988,00грн.(збільшено на 5000,00грн. на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції) відшкодування яких просив покласти на Відповідачів солідарно.

Також, від Відповідачів надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в якому вони заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали рішення та додаткове рішення суду обґрунтованими та законними.

У судовому засіданні 21.08.2023р. представник Позивача просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувані рішення суду першої інстанції, надав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представники Відповідачів у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`яку з чим судова колгеія вважає за необхідне розглянути справи в їх відсутності.

У судовому засіданні 21.08.2023р. було оголошено перерву до 23.08.2023р. о 13:30.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- створення 2011 році ТОВ "Науковий центр "Українська дидактика", яке з 2014 року займається розробкою нових приладів та обладнання для проведення експериментів розробкою українських дидактичних матеріалів, засновником та керівником якого ОСОБА_1 ;

- здійснення продажу продукції Позивача через авторизованого партнера Товариство обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Європейська дидактика" яка є активним учасником тендерних закупівель за державні кошти, реалізуючи продукцію виробництва Позивача;

- наявність у власника Позивача - ОСОБА_1 об`єктів інтелектуальної власності - торгівельної марки "УКРДИДАК " (свідоцтво на торгівельну марку № 282404 , очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва - 19.10.2028 року), торгівельної марки "УКРАЇНСЬКА ДИДАКТИКА" ( свідоцтво на торгівельну марку № 282404 , очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва - 19.10.2028 року) та комбінованого знаку для товарі та послуг "ІНФОРМАЦІЯ_3" зареєстрований у вигляді EDeurodidac ( свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_3, очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва 07.02.2028 року);

- проведення громадською організацією "Українська Асоціація Маркетингу" маркетингового дослідження щодо асоціативного сприйняття у пересічних споживачів / носіїв мови схожості комерційного (фірмового) найменування позивача (ТОВ "УКРДИДАК") із найменуванням Відповідача 1 та Відповідача 2 про що складено експертний висновок від 16.09.2020 року, відповідно до якого встановлено, що представлені на онлайн ринку товари і / або послуги суб`єктів господарювання, офіційно зареєстрованих у

Єдиному державному реєстрі - ТОВ "УКРДИДАК" (2011 рік заснування) та ПП "УКРДИДАКТИК" (2017 рік заснування) за критерієм зв`язаності товарів і / або послуг відповідно до Міжнародної класифікації товарі і послуг мають суттєву схожість та їх фіксування 02.03.2020 року листом ПрАТ "Електровимірювач";

- складання Державним науково- дослідним експертно-криміналістичним центром експертного висновку від 04.08.2022 року № ЕД-19-22/5392-КТ відповідно до якого встановлено, що на веб сайті Відповідачів розміщено графічні зображення продукції Позивача;

- визнання Відповідача винним в порушенні законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченою статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" на підставі рішення Тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.12.2022 року справі № 62-р/тк № 3/20-98-20. Підставою до звернення Позивача до суду є обставини схожості комерційного (фірмового) найменування Відповідача «УКРДИДАКТИК» зі скороченим комерційним (фірмовим) найменуванням Позивача- «УКРДИДАК», а додавання Відповідачем 1 до комерційного (фірмового) найменування закінчення у найменування «УКРДИДАКТИКА» з урахуванням здійсненнями діяльності на одному товарному ринку - ринку навчального обладнання не призводить до розрізнення вказаних юридичних осіб; обставини оформлення та назви продукції на сайті Відповідача 1 https://ukrdidactic.com.ua/, є схожими до ступеня змішування з оформленням та назвою продукції Позивача, в деяких випадках на сайті відповідача https://ukrdidactic.com.ua/, використані без дозволу фото продукції Позивача з відповідними захисними позначеннями сайту позивача https://ukrdidac.com.ua, що створюють у потенційного покупця уявлення, що на сайті Відповідачів пропонується до продажу та представлені навчальні матеріали, які виробляються Позивачем. На думку Позивача, сукупність дій Відповідачів щодо використання схожої назви, зображення товарів заявника під час реалізації та рекламуванні власних товарів призводить до того, що споживач може сплутати товари Відповідачів з товарами Позивача.

Наведені обставини вважав порушенням його авторського права на торгівельну марку та комерційне найменування, за захистом яких і звернувся до суду з даним позовом.

Представник Відповідача 1 та Відповідача 2 надали відзиви на позовну заяву, які є аналогічними за змістом, відповідно до яких заперечували проти позовних вимог, зазначаючи, що підприємства Відповідачів зареєстровані в установленому порядку, а повне і скорочене найменування Відповідачів і Позивача не тотожні, не мають однакових словесних позначень, не є їх комерційним найменуванням і не є цілком тотожними також враховуючи і різні організаційно- правові форми.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності Позивачем підстав виникнення права власності як на комерційне найменування та торгівельну марку «УКРДИДАК», так і торгівельної марки (позначення) «ukrdidactic» та «ukrdidac», яке він просив суд, зобов`язати Відповідача 1 видалення з назви доменного імені / веб - сайту, що розміщується за адресою: https://ukrdidactic.com.ua/ .

Відмовляючи у задоволенні заяви Позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з принципу розподілу судових витрат, визначених ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судова колегія вважає доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 492 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Таким чином, мета торговельної марки полягає у вирізненні одних товарів і послуг від інших.

Частиною першою статті 4 Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 14.04.1891, яка набула чинності для України 25.12.1991, з дати реєстрації, зробленої у Міжнародному бюро, передбачено, що у кожній зацікавленій договірній країні торговельній марці надається така сама охорона, як і у випадку, коли б вона була заявлена та безпосередньо.

Абзацом п`ятим пункту 5 статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (далі - Закон) встановлено, що свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що власником торгівельної марки «УКРДИДАК» - свідоцтво на торгівельну марку № 282403, зареєстровано в Державному реєстрі свідоцтв України на торгівельні марки 10.09.2020 року, очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва - 19.10.2028 року, торгівельної марки «УКРАЇНСЬКА ДИДАКТИКА» - свідоцтво на торгівельну марку № 282404 , зареєстровано в Державному реєстрі свідоцтв України на торгівельні марки 10.09.2020 року, очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва - 19.10.2028 року та комбінованого знаку для товарі та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_3» зареєстрований у вигляді EDeurodidac, свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_3, зареєстровано в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки 10.12.2019 року, очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва 07.02.2028 року - є фізична особа ОСОБА_1 , яка одночасно є єдиним засновником Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий центр «Українська дидактика» .

Тобто, Позивач, як юридична особа не є власником вказаного знаку, не є особою, якій за ліцензійним договором чи будь-яким іншим надано відповідні права на цей знак, в тому числі право здійснювати захист такого знаку, тоді-як Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» пов`язує саме з особою - власником свідоцтва на знак для товарів і послуг можливість забороняти використання знаку та вимагати припинення порушення прав на торговельну марку.

Водночас відсутність порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (не визнане, оспорюване) право та інтерес підлягають захисту.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №911/1506/17.

Судова колегія вважає безпідставними доводи Позивача, що власник торгової марки є одночасно засновником Позивача, а отже передав таке право останньому, оскільки доказ вчинення відповідного правочину в матеріалах справи відсутній, про наявність такої обставини Позивачем не зазначалося а ні в позовній заяві, а ні в інших поясненнях по суті справи. Посилання при цьому на зміст експертних досліджень та висновок Тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України не заслуговують на увагу, оскільки названі докази є неналежними на підтвердження вищенаведеної спірної обставини.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме власник свідоцтва на знак для товарів та послуг (торгівельну марку) має виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстровану торговельну марку, проте, обставин передання Позивачу такого права протягом розгляду справи не встановлено.

Разом з тим, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у захисті порушеного права Позивача відносно використання його комерційного найменування, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 154 ГК України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються

Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Статтею 90 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що:

- юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму; юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування;

- юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування;

- найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Статтею 8 Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 встановлено, що фірмове найменування охороняється в усіх країнах Союзу без обов`язкового подання заявки чи реєстрації і незалежно від того, чи є воно частиною товарного знака.

Фірмовим (комерційним) найменуванням є назва, якою юридична особа або громадянин, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, позначають себе на ринку і яка використовується для їх ідентифікації в господарських (комерційних) відносинах.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать комерційні (фірмові) найменування.

Відповідно до ст. 489 ЦК України правова охорона надається комерційному найменуванню, якщо воно дає можливість вирізнити одну особу з-поміж інших та не вводить в оману споживачів щодо справжньої її діяльності.

Право інтелектуальної власності на комерційне найменування є чинним з моменту першого використання цього найменування та охороняється без обов`язкового подання заявки на нього чи його реєстрації і незалежно від того, є чи не є комерційне найменування частиною торговельної марки. Відомості про комерційне найменування можуть вноситися до реєстрів, порядок ведення яких встановлюється законом.

Особи можуть мати однакові комерційні найменування, якщо це не вводить в оману споживачів щодо товарів, які вони виробляють та (або) реалізовують, та послуг, які ними надаються.

Колегія суддів зазначає, що суд вправі захищати права на комерційне (фірмове) найменування у разі доведення заінтересованою стороною наявності у неї такого, з урахуванням вимог ЦК України та ГК України до комерційного найменування та умов чинності тощо.

За приписами ч. 3 ст. 159 ГК України правовій охороні підлягає як повне, так і скорочене комерційне найменування суб`єкта господарювання, якщо воно фактично використовується ним у господарському обігу.

З огляду на приписи вищезазначеного законодавства, правова охорона надається комерційному найменуванню за умов якщо:

- по-перше, комерційне найменування дає можливість вирізнити одну особу з-поміж інших;

- по-друге, комерційне найменування не вводить в оману споживачів щодо справжньої діяльності такої юридичної особи; при цьому, комерційне найменування повинно фактично бути використаним у господарському обороті.

При цьому, суд зазначає, що частиною 1 ст. 159 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання - юридична особа або громадянин-підприємець може мати комерційне найменування.

Таким чином, норми законодавства України встановлюють можливість мати відповідне комерційне найменування лише суб`єкту господарювання - юридичній особі чи фізичній особі-підприємцю.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується державна реєстрація Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий центр «Українська дидактика», м. Київ за кодом ЄДРПОУ юридичної особи 374779822. При цьому, скороченою назвою Позивача є ТОВ «УКРДИДАК».

Як зазначав Позивач, йому з листа ПРАТ «Електровимірювач» від 02.03.2020р. стало відомо про існування юридичної особи зі схожим з Позивачем комерційним найменуванням та здійснення однакової з Позивачем діяльності на ринку виробництва навчального обладнання - продаж дидактичних матеріалів, а саме ПП "Укрдидактик" та ПП "Укрдидактика", які виступають Відповідачами у даній справі.

Позивач вважає, що Відповідачі без відповідного дозволу (згоди) використовують комерційне (фірмове) найменування Позивача - УКРДИДАК, яке може призвести до змішування з діяльністю Позивача.

В підтвердження наведених обставин, Позивачем надано до матеріалів справи експертний висновок Громадської організації «Українська асоціація Маркетингу» від 19.09.2020р. про проведення маркетингового дослідження щодо асоціативного сприйняття у пересічних споживачів/носіїв мови схожості комерційного фірмового найменування ТОВ УКРДИДАК, з найменуванням ПП УКРДИДАКТИК.

При проведенні дослідження встановлено, що представлені на офлайн та онлайн ринку товари і/або послуги суб`єктів господарювання, офіційно зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі ТОВ УКРДИДАК (дата заснування 2011р.) й ПП УКРДИДАКТИК (дата заснування 2017р.) за критерієм зв`язаність товарів і/або послуг відповідно до Міжнародної класифікації товарів і послуг мають суттєву схожість. Отже потенційні споживачі/носії мови змішують/не розрізняють товари підприємств під вказаним комерційним (фірмовим) найменуваннями і вважають його ідентичним, що може призвести до плутанини з точки зору споживача/контрагента та викликати змішування діяльності суб`єктів господарювання.

Також, Позивачем до матеріалів справи надано експертний висновок від 04.08.2022 року № ЕД-19-22/5392-КТ Державного науково- дослідного експертно-криміналістичним центру відповідно до якого встановлено, що на веб сайті Відповідача розміщено графічні зображення продукції Позивача.

Висновки експертів за результатами проведених експертиз об`єктів інтелектуальної власності відповідає вимогам ГПК України і не викликають сумнівів у його правильності, оскільки висновки надані в межах компетенції експертів, ґрунтуються на методичних рекомендаціях та результатах дослідження матеріалів, що в подальшому були долучені до матеріалів судової справи, висновки чіткі, логічні, послідовні і відповідають фактичним обставинам справи. Протилежного суду не доведено.

Колегія суддів також враховує, що Позивач використовував у своїй діяльності комерційне найменування УКРДИТАКТИК з 2011р., у зв`язку з чим його комерційне найменування по відношенню до комерційного найменування Відповідачів є старшим.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що Позивач та Відповідачі є прямими та фактично єдиними конкурентами на ринку виготовлення та продажу дидактичних матеріалів.

Згідно наявного в матеріалах справи Договору про передачу права власності на веб- сайт від 18.01.2011р. www.ukrdidac.com.ua всі немайнові та майнові права, в тому числі і інтелектуальної власності передані Позивачу.

Таким чином, колегія суддів вважає доведені Позивачем обставини які свідчать про: використання Відповідачами спірного К(Ф)Н у вигляді словосполучення « УКДИДАК» у своїй господарській (підприємницькій) діяльності; пріоритетність (у часі) використання К(Ф)Н саме Позивачем; можливість введення в оману споживачів як щодо товарів, які виробляються Позивачем і Відповідачами, так і щодо осіб, які реалізують ці товари, притому саме внаслідок використання Відповідачами належного Позивачеві К(Ф)Н.

За таких обставин та з урахуванням відповідних законодавчих приписів у Позивача були підстави з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернутися за їх захистом до суду та отримати судовий захист, у тому числі і в обраний Позивачем спосіб.

Відповідачі, надаючи відзив (який є ідентичний для обох осіб) доводи Позивача щодо наявності у нього переважного права на комерційне (фірмове) найменування не оспорили, обставин схожості такого позначення з власни ми найменуваннями, а також випуск та продаж аналогічної продукції не спростували, обмежившись тільки запереченнями щодо відсутності повного тотожного найменування в цілому.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимоги Позивача про зобов`язання

Відповідачів припинити порушення права Позивача на комерційне найменування «УКРДИДАК», шляхом видалення з назви доменного імені / веб - сайту, що розміщується за адресою: https://ukrdidactic.com.ua/ та найменування Відповідачів, як юридичних осіб,

комерційного найменування «УКРДИДАК», протягом 1 (одного) місяця з дати набрання законної сили судового рішення - законними та обґрунтованими.

З наведених вище мотивів, рішення господарського суду від 17.05.2023 у даній справі щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, а також розподілу судових витрат підлягає скасуванню на підставі ч.ч.1,3 п. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України через не з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Щодо позовних вимог в частині стягнення із Відповідачів компенсації (разового грошового стягнення) у розмірі 536 800,00 грн.; компенсацію (разового грошового стягнення) у розмірі 13 420,00 грн., то колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що зазначені обставини мають бути досліджені лише за умови доведеності обставин порушення права власності Позивача на торгівельну марку «УКРДИДАК», оскільки приписи ст. 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (в редакції від 01.12.2022р.), встановлюють можливість визначення такої суми компенсації саме «суб`єктом авторського права», яким Позивач, за встановлених вище обставин, не виступає.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн., то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог з цій частині, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивач, обґрунтовуючи власні доводи на підтвердження завданої йому моральної шкоди, наполягає, що внаслідок фактичних обставин, які склались із існуванням двох майже однакових юридичних осіб, які працюють в одній сфері, останній пережив сильний психологічний стрес; був вимушений виправдовуватись перед своїми партнерами за існування схожої компанії, обмінювати за власний рахунок товар, тощо, що в загальному призвело до приниження честі, гідності та ділової репутації Позивача; підприємницька діяльність зазнала значних втрат тощо.

У статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно низки факторів, як- то: характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та н пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності Відповідачів за заподіяння моральної шкоди необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Чинне законодавство не містить визначення поняття ділової репутації юридичної особи, оскільки воно є морально-етичною категорією й одночасно особистим немайновим благом, якому закон надає значення самостійного об`єкта судового захисту (стаття 201 ЦК України).

Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Ділова репутація має свою вартість (гудвіл) та є однією з складових ринкової вартості юридичної особи. Відповідно до пункту 14.1.40 Податкового кодексу України гудвіл визначено як нематеріальний актив, вартість якого визначається як різниця між ринковою ціною та балансовою вартістю активів підприємства як цілісного майнового комплексу, що виникає в результаті використання кращих управлінських якостей, домінуючої позиції на ринку товарів, послуг, нових технологій тощо. При цьому поняття гудвілу та ділової репутації не є тотожними. Гудвіл, на відміну від ділової репутації, є активом, який має вартісне вираження та використовується у бухгалтерському і податковому обліку.

Юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації. Способами захисту ділової репутації може бути вимога про відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної такими порушеннями юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються відповідно до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди (стаття 94 ЦК України).

При оцінці обґрунтованості вимог Позивача у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити і об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

На підтвердження своїх вимог Позивач послався на обставини заподіяння йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів, які виразились у здійсненні недобросовісної конкуренції тривалий час.

Однак, колегія суддів, враховуючи фактичні обставини справи, вважає аргументи Позивача про те, що останній поніс моральні переживання, такими, що не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких посилань на відповідні докази позовна заява не містить, а також жодних доказів на підтвердження заявлених вимог в цій частині Позивачем не надано.

Заявлені Позивачем для оцінки та підтвердження завдання моральної шкоди такі категорії, як " сильний психологічний стрес", "моральні страждання"- притаманні фізичній особі та не можуть бути розглянуті по відношенню до Позивача.

Оскільки часткове скасування судового рішення зумовлює перерозподіл судових витрат, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Вимогами ст.129 ГПК України передбачений порядок розподілу судових витрат за наслідком розгляду спору, за змістом якого у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для

сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Оскільки Позивачем заявлено декілька позовних вимог, що мають майновий та немайновий характер, судова колегія на підставі ст. 129 ГПК України, здійснює розподіл судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи задоволення двох позовних вимог, які мали немайновий характер, компенсації Позивачу підлягає судовий збір за подання позовної заяви у загальному розмірі 5368,00грн. по 2684,00грн.з кожного Відповідача. В іншій частині, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір підлягає віднесенню на Позивача.

Також, до складу інших витрат, що пов`язані з розгляд справи, Позивачем, зокрема включено витрати пов`язані із витребуванням та забезпеченням доказів, а саме:

- отримання Виписки стосовно ТОВ УКРИДИДАК з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань на суму 105,00грн.

- оплата проведення висновку експертного дослідження Державного науково- дослідного експертно- криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №ЕД- 19-22/5392- КТ від 04.08.2022р. на суму 3624,64грн.

- оплата проведення маркетингового дослідження ГО «Українська асоціація маркетингу» вартістю 21 600, 00грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розподіляючи зазначені витрати, понесення яких Позивачем є доведеним належним чином, судова колегія бере до уваги ступень відношення цих витрат в забезпечення саме задоволених вимог Позивача.

Так, колегія суддів вважає, що відшкодування витрат за рахунок Відповідачів у розмірі 105,00грн. за отримання виписки стосовно ТОВ УКРИДИДАК з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань на суму 105,00грн., задоволенню не підлягає, оскільки ці відомості стосуються самого Позивача, а не доказів у справі за відповідним спором.

Витрати за проведення вищенаведеного експертного дослідження в розмірі 3464,64грн. підлягають розподілу на сторони, оскільки воно стосувалося як вимог щодо використання торгової марки, так і комерційного найменування, отже відшкодуванню підлягає половина суми, що розподіляється по 1/4 з кожного з Відповідачів- по 906,16грн.

Витрати ж Позивача за проведення маркетингового дослідження ГО «Українська асоціація маркетингу» у розмірі 21 600,00грн. підлягають відшкодуванню в повному обсязі -з розрахунку по 50%-10 800 грн з кожного з Відповідачів, оскільки це дослідження стосувалося лише задоволених вимог стосовно комерційного найменування, яке було захищене.

Позивачем в позовній заяві заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 85 988,00 грн, на підтвердження понесення вказаних витрат Позивачем до матеріалів справи надано Договір про надання правової допомоги від 20.03.2020р., ордер серії АА №1273671, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (у копіях).

Разом з тим, з заявою (вх. № 12655/23 від 19.05.2023 року) про стягнення судових витрат у справі № 922/527/23 не надано до суду документи, як вказані у додатках, зокрема, додаток до Договору про надання послуг, копія акту приймання- передачі наданих послуг від 18.05.2023р. до Договору від 20.03.2020, про що свідчить акт Господарського суду Харківської області від 19.05.2023 року.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому- передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В той же час, за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановивши недотримання положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята цієї статті).

Натомість неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, неподання Позивачем детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та акту приймання-передачі виконаних робіт за договором, як на підтвердження обсягу наданої правової допомоги, колегія суддів вважає, що Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви Позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо вимог апеляційної скарги Позивача в частині незгоди з додатковим рішенням від 29.05.2023 року то оскільки судовою колегією здійснений новий розподіл витрат, що понесли сторони суді першої інстанції у зв`язку з частковим скасуванням основного рішення, додаткове рішення також підлягає скасуванню, через неможливість розгляду у світлі обґрунтованості.

Витрати Позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00грн. про стягнення яких додатково заявлено в прохальній частині апеляційної скарги, то такі витрати підлягають розподілу на підставі 129 ГПК пропорційно задоволеним позовним вимогам та частково підлягають відшкодуванню з Відповідачів в розмірі по 4026,00грн. судового збору та по 833,33 грн витрат на правову допомогу з кожного.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 277, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика", м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 17.05.2023 року та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 29.05.2023 року у справі №922/527/23 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.05.2023 року у справі №922/527/23 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Приватного підприємства "Укрдидактик", м. Харків та Приватного підприємства "Укрдидактика", м. Харків припинити порушення права Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика", м. Київ на власне комерційне найменування, а також в частині розподілу судових витрат.

Прийняти в скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика", м. Київ - задовольнити.

Зобов`язати Приватне підприємство "Укрдидактик" припинити порушення права Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" на комерційне найменування "УКРДИДАК", шляхом видалення з назви доменного імені / веб - сайту, що розміщується за адресою: https://ukrdidactic.com.ua/ та найменування юридичної особи Приватне підприємство "Укрдидактик" (61176, м.Харків, вул. Краснодарська, б. 179б, квартира 112, ) комерційного найменування "УКРДИДАК" протягом 1 (одного) місяця з дати набрання законної сили судового рішення.

Зобов`язати Приватне підприємство "Укрдидактика" (61176, м.Харків, вул. Краснодарська, б. 179б, квартира 112, ) припинити порушення права Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" на комерційне найменування "УКРДИДАК", шляхом видалення з найменування юридичної особи комерційного найменування "УКРДИДАК" протягом 1 (одного) місяця з дати набрання законної сили судового рішення.

Стягнути з Приватного підприємства "Укрдидактик" (61176, м.Харків, вул. Краснодарська, б. 179б, квартира 112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" (01033, м.Київ, вул.Володимирська, б.89, прим. 1 А ) суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00грн. та 11 706,16грн. за проведення експертиз.

Стягнути з Приватного підприємства "Укрдидактика" (61176, м.Харків, вул. Краснодарська, б. 179б, квартира 112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" (01033, м.Київ, вул.Володимирська, б.89, прим. 1 А ) суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00грн. та 11 706,16грн. за проведення експертиз.

В задоволенні заяви про солідарне стягнення з Приватного підприємства "Укрдидактик" та Приватного підприємства "Укрдидактика" витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 17.05.2023р. у справі №922/527/23 - залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 29.05.2023 року у справі №922/527/23 -скасувати.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції віднести на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Стягнути з Приватного підприємства "Укрдидактик" (61176, м.Харків, вул. Краснодарська, б. 179б, квартира 112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" (01033, м.Київ, вул.Володимирська, б.89, прим. 1 А ) суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026,00грн.

Стягнути з Приватного підприємства "Укрдидактика" (61176, м.Харків, вул. Краснодарська, б. 179б, квартира 112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" (01033, м.Київ, вул.Володимирська, б.89, прим. 1 А ) суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026,00грн.

Заяву Позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000, 00грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Укрдидактик" (61176, м.Харків, вул. Краснодарська, б. 179б, квартира 112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" (01033, м.Київ, вул.Володимирська, б.89, прим. 1 А ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 833,33 грн.

Стягнути з Приватного підприємства "Укрдидактика" (61176, м.Харків, вул. Краснодарська, б. 179б, квартира 112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науковий центр "Українська дидактика" (01033, м.Київ, вул.Володимирська, б.89, прим. 1 А ) витрати на професійну правничу допомогу, понесену в суді апеляційної інстанції у розмірі 833,33 грн.

Зобов`язати господарський суд Харківської області видати відповідні накази.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 05.09.2023

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.О. Радіонова

Суддя О.А. Істоміна