ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2023 р. Справа№ 927/535/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023

у справі № 927/535/22 (суддя: Моцьор В.В.)

за позовом Керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Північного офісу Державної аудиторської служби України

2) Олишівської селищної ради Чернігівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 89 217,83 грн

ВСТАНОВИВ:

Керівник Козелецької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Олишівської селищної ради Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" про:

- визнання недійсними додаткових угод від 24.02.2021, 26.02.2021, 14.06.2021, 25.06.2021, 28.07.2021, 26.08.2021, 27.08.2021 до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ147-233-21 від 15.02.2021, укладених між Олишівською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" ();

- стягнення з відповідача коштів у сумі 89 217,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні спірних додаткових угод не дотримано вимоги ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", безпідставно змінено істотні умови Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ147-233-21 від 15.02.2021, сторонами не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни природного газу на ринку після укладення договору та попередньої угоди, а внаслідок неправомірного збільшення ціни на природній газ мала місце переплата коштів у сумі 89 217,83грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 у справі № 927/535/22 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсною додаткову угоду щодо зміни ціни від 24.02.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 від 15.02.2021, укладену між Олишівською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (). Визнано недійсною додаткову угоду щодо зміни ціни від 26.02.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 від 15.02.2021, укладену між Олишівською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (). Визнано недійсною додаткову угоду щодо зміни ціни від 14.06.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 від 15.02.2021, укладену між Олишівською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (). Визнано недійсною додаткову угоду щодо зміни ціни від 25.06.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 від 15.02.2021, укладену між Олишівською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (). Визнано недійсною додаткову угоду щодо зміни ціни від 28.07.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 від 15.02.2021, укладену між Олишівською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (). Визнано недійсною додаткову угоду щодо зміни ціни від 26.08.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 від 15.02.2021, укладену між Олишівською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (). Визнано недійсною додаткову угоду щодо зміни ціни від 27.08.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 від 15.02.2021, укладену між Олишівською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на користь Олишівської селищної ради кошти в сумі 89 217,83 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на користь Чернігівської обласної прокуратури 19 848,00 грн судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що попри виявлені порушення вимог законодавства про публічні закупівлі уповноважені органи не вживали належних заходів для визнання недійсними Додаткових угод та повернення надмірно сплачених коштів, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а отже звернення прокурора в інтересах держави з цим позовом є правомірним та обґрунтованим. Зауважив, що внаслідок укладення Додаткових угод ціна газу збільшилася на 94,74 % від ціни, визначеної у Договорі, а обсяг постачання природного газу істотно зменшився, а тому такі угоди є недійсними в силу статей 41, 43 Закону "Про публічні закупівлі" і не породжують жодних правових наслідків для сторін. Вказав на те, що отримана відповідачем оплата в сумі 89 217,85 грн за товар, який не був ним поставлений за Договором, підлягає стягненню на підставі ч.1 ст.670 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Чернігівгаз збут" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 у справі № 927/535/22 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Олишівської селищної ради Чернігівської області до ТОВ "Чернігівгаз збут".

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи. Зокрема скаржник вказує про відсутність правових підстав для звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави з огляду на те, що з боку Північного офісу Державної аудиторської служби відсутня протиправна бездіяльність щодо не звернення до суду для визнання додаткових угод недійсними, оскільки чинними законодавчими актами встановлено певний порядок захисту інтересів держави, якого вони і дотримувались. Північний офіс Державної аудиторської служби не звертався з позовом до суду з вимогами до відповідача не тому, що не здійснював або здійснював неналежним чином захист інтересів держави, а тому що у нього відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" в інтересах держави, а отже він не може бути позивачем у справі. Також скаржник в частині вимог щодо визнання додаткових угод недійсними вказує на те, що зазначені зміни ціни за одиницю товару не призвели до збільшення суми, визначеної в цьому договорі. Наголошує, що відповідачем та позивачем-2 внесені зміни до умов договору з дотриманням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", яким передбачена можливість зміни істотних умов Договору до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема зміни ціни за одиницю товару не більш ніж на 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми визначеної в цьому договорі. Вимог щодо збереження обсягів газопостачання ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не містить. Наголошує, що чинним законодавством не визначено форму та зміст документа про коливання ціни природного газу на ринку, а тому надані до матеріалів справи довідки, на переконання апелянта, є належним документальним підтвердженням такого коливання.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2023 дана апеляційна скарга у справі № 927/535/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 відкладено до надходження матеріалів справи № 927/535/22 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/535/22.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Чернігівської області, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 16.02.2023, надійшли матеріали справи № 927/535/22.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 справу № 927/535/22 за апеляційною скаргою Комунального Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 у справі № 927/535/22; розгляд апеляційної скарги призначено на 27.03.2023; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

20.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Керівник Козелецької окружної прокуратури просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару за природній газ після укладення договору про закупівлю не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави. Наголошує, що додаткові угоди укладено з прушенням вимог чинного законодавства, а тому з відповідача повинні бути стягнуті безпідставно сплачені з державного бюджету кошти на загальну суму 89 217,83 грн.

Також, Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області направило до суду письмові пояснення, в яких вказує на відсутість підстав для проведення моніторингу спірної закупівлі у встановленому Законом № 922 порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" про зупинення провадження у справі № 927/535/22 задоволено; зупинено провадження у справі № 927/535/22 за позовом Керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Північного офісу Державної аудиторської служби України та Олишівської селищної ради Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 89 217,85 грн до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 905/1907/21; зобов`язано сторін повідомити суд про усунення підстав для зупинення провадження у справі № 927/535/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 поновлено провадження у справі № 927/535/22; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 у справі № 927/535/22 призначено на 06.09.2023.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Майданевича А.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 справу № 927/535/22 за апеляційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.09.2023 вимоги апеляційної скарги підримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник прокуратури в судовому засіданні 06.09.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники позивачів в судове засідання 06.09.2023 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у передбаченому законодавством порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа.

Також, 14.08.2023 на адресу суду від Північного офісу Держаудитслужби надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача 1.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивачів, які повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Олишівською селищною радою 29.12.2020, на вебпорталі публічних закупівель "Prozorro" розміщено оголошення UA-2020-12-29-007190-а про проведення відкритих торгів на закупівлю природного газу обсягом 102905 куб.м. за кошти місцевого бюджету на суму 977600 грн та розміщено тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі.

За результатом електронного аукціону відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій від 22.01.2021 переможцем відкритих торгів стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" з пропозицією закупівлі 810 891,40 грн з ПДВ.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" є торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

15.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (постачальник) та Олишівською селищною радою (споживач) укладено Договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 з додатками (далі - Договір), за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати в власність споживачу у 2021 році природний газ, код за ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 102905 куб. м.

Передача газу за цим договором здійснюється в межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). Перелік точок комерційного обліку споживача вказаний у додатку 2, що є невід`ємною частиною цього договору (п.1.4. Договору).

Згідно з п.3.1. Договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватись, про що сторони укладатимуть відповідні додаткові угоди. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається.

За умовами п.3.2., 3.3., 3.6. Договору ціна 1 куб.м. природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна 1 куб.м. природного газу складає 7,88 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним договором, і складає 810 891,40 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Відповідно до п.9.1., п.9.2. Договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Чернігівгаз збут" в інформаційній платформі оператора ГТС, а саме з 01.01.2021 по 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в початковому договорі, якщо видатки для досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Пунктами 9.5., 9.6. Договору сторони узгодили, що будь-які зміни та доповнення до договору вважаються дійсними, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими на це представниками сторін шляхом укладення додаткової угоди. Будь-які зміни, доповнення та додатки до цього договору, внесені належним чином, є його невід`ємними частинами.

Сторони в п.9.7. Договору погодили, що істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зменшення обсягів закупівлі з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

На підтвердження коливання ціни на природний газ на ринку України матеріали справи містять копії цінових довідок Харківської торгово-промислової палати: №116/21 від 20.01.2021, №163/21 від 27.01.2021, №393/21 від 17.02.2021, №1261/21 від 01.06.2021, №1483/21 від 06.07.2021, №1720/21 від 02.08.2021, №1852/21 від 12.08.2021.

24.02.2021 укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору, згідно з якою п.3.2. викладено у наступній редакції: ціна 1 куб. м природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна одного кубічного метру природного газу з 01.01.2021 складає 8,66721 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

26.02.2021 укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору, згідно з якою п. 3.2. договору викладено в наступній редакції: ціна 1 куб. м природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна 1 куб.м. природного газу з 01.01.2021 складає 9,533061 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

14.06.2021 укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору, згідно з якою п. 3.2. договору викладено в наступній редакції: ціна 1 куб. м природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна 1 куб. м природного газу з 01.01.2021 складає 10,48541 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

25.06.2021 укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору, згідно з якою п.3.2. договору викладено в наступній редакції: ціна 1 куб. м природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна 1 куб. м природного газу з 01.06.2021 складає 11,53290 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

28.07.2021 укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору, згідно з якою п. 3.2. договору викладено в наступній редакції: ціна 1 куб. м природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна 1 куб. м природного газу з 01.07.2021 складає 12,68504 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

26.08.2021 укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору, згідно з якою п. 3.2. договору викладено в наступній редакції: ціна 1 куб. м природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна 1 куб. м природного газу з 01.08.2021 складає 15,34610 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

27.08.2021 укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору, згідно з якою п. 3.2. договору викладено в наступній редакції: ціна 1 куб. м природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна 1 куб. м природного газу з 01.08.2021 складає 13,95227 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

18.10.2021 укладено додаткову угоду до Договору, згідно з якою п.9.1. договору викладено в наступній редакції: Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Чернігівгаз збут" в інформаційній платформі оператора ГТС, а саме з 01.01.2021 по 10.10.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

10.11.2021 укладено додаткову угоду до Договору, згідно з якою п.3.6. договору викладено в наступній редакції: Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним договором і складає 36 196,87 грн. в т.ч. ПДВ 20%.

З матеріалів справи вбачається, що за актами приймання-передачі природного газу до договору, складеними сторонами в двосторонньому порядку в період з лютого по вересень 2021 року, відповідач передав, а позивач прийняв природний газ обсягом 44032,87 куб. м загальною вартістю 436196,87 грн., у тому числі по місяцях:

- у лютому 2021 року природний газ обсягом 22002,52 куб. м, загальною вартістю 217824,95грн (з ПДВ) (акт №ЧРЗ81002276 від 17.03.2021);

- у березні 2021 року природний газ обсягом 16737,23 куб. м. загальною вартістю 165698,58грн (з ПДВ) (акт №ЧР381003543 від 16.04.2021);

- у квітні 2021 року природний газ обсягом 5208,7 куб. м, загальною вартістю 51566,14грн (з ПДВ) (акт №ЧРЗ81004669 від 19.05.2021);

- у травні 2021 року природний газ обсягом 18,27 куб. м, загальною вартістю 180,87грн (з ПДВ) (акт №ЧРЗ81005000 від 22.06.2021);

- у червні 2021 року природний газ обсягом 11,93 куб. м, загальною вартістю 142,88 грн (з ПДВ) (акт №ЧРЗ81006145 від 19.07.2021);

у липні 2021 року природний газ обсягом 18,27 куб. м, загальною вартістю 231,76 грн (з ПДВ) (акт №ЧРЗ81007192 від 16.08.2021);

- у серпні 2021 року природний газ обсягом 18,27 куб. м, загальною вартістю 280,37 грн (з ПДВ) (акт №ЧРЗ81007880 від 15.09.2021);

- у вересні 2021 року природний газ обсягом 17,68 куб. м, загальною вартістю 271,32грн (з ПДВ) (акт №ЧРЗ81008290 від 13.10.2021).

Позивач-2 повністю розрахувався за природний газ, поставлений на підставі перерахованих вище актів, за цінами погодженими оскаржуваними додатковими угодами, про що свідчать наступні платіжні доручення: від 17.03.2021 №322 на суму 9690,13грн, від 17.03.2021 №323 на суму 173589,97грн, від 17.03.2021 №321 на суму 15820,89грн, від 17.03.2021 № 324 на суму 11362,33грн, від 17.03.2021 №325 на суму 7361,63грн, від 16.04.2021 №475 на суму 5769,41грн, від 16.04.2021 №477 на суму 7003,25грн, від 16.04.2021 №474 на суму 22214,91грн, від 16.04.2021 №476 на суму 119803,78грн, від 16.04.2021 №478 на суму 10907,23грн, від 19.05.2021 №652 на суму 1991,98грн, від 19.05.2021 №650 на суму 7749,42грн, від 19.05.2021 №651 на суму 33060,16грн, від 19.05.2021 №653 на суму 8764,58грн, від 22.06.2021 №853 на суму 180,87грн, від 19.07.2021 №997 на суму 142,88грн, від 16.08.2021 №1147 на суму 231,76грн, від 15.09.2021 №1268 на суму 280,37грн, від 13.10.2021 №1393 на суму 271,32грн.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч.ч. 4,7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Керівник Козелецької окружної прокуратури у позові зазначив, що порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару за природний газ після укладення договору про закупівлю, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави.

Як наслідок, укладення додаткових угод з порушенням вимог законодавства свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері.

Таким чином, у зазначеному випадку, за доводами керівника Козелецької окружної прокуратури, наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Даний позов подано Керівником Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача-1: Північного офісу Державної аудиторської служби України та позивача-2: Олишівської селищної ради Чернігівської області.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом. Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України (частини перша, третя статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі").

Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі - Положення), визначено що реалізуючи державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель, Державна аудиторська служба України, яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, має право звертатися до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з підпунктами 3, 4, 9 пункту 4 цього Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).

Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17).

З урахуванням наведеного Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель (аналогічний висновок у подібних правовідносинах щодо визначення позивачем у справі офісу Держаудитслужби викладено у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі 911/1497/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор звертався до Північного офісу Держаудитслужби та Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області з листом від 07.02.2022 №472Вих-22, у якому повідомив про виявлені порушення законодавства при укладенні між позивачем-2 та відповідачем додаткових угод щодо зміни ціни на природний газ, а також просив надати відповідну інформацію.

Тобто прокурором було повідомлено позивача-1 про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів представницького характеру для захисту законних інтересів держави.

Північний офіс Держаудитслужби у листі від 15.06.2022 №801-22 надав інформацію про те, що звернення Козелецької окружної прокуратури направлено до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області.

Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області у листі від 23.02.2022 №262531-17/740-2022 повідомило прокурора про те, що заходи державного фінансового контролю (державні фінансові аудити, інспектування, перевірки закупівель, моніторинг закупівлі) у Олишівській селищній раді з 01.01.2021 не проводились, а отже по закупівлі природного газу (UA-2020-12-29-007190-а) питання порушення вимог законодавства у сфері публічних закупівель, допущених при проведенні процедури закупівлі (в т.ч. укладений за її результатом договір від 15.02.2021 №41АВ147-233-21 та додаткові угоди до нього) не перевірялись. На думку управління, підстави для проведення моніторингу спірної процедури закупівлі відсутні; також відсутні повноваження для звернення до суду з позовом про визнання додаткових угод недійсними.

Також аналогічні за змістом пояснення надані як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області.

Отже, як вірно зауважив місцевий господарський суд, зі змісту листа та пояснень слідує, що позивач-1 не вжив жодних належних та ефективних заходів для усунення порушень, про які повідомлено прокурором.

Відповідно до приписів Положення про Державну аудиторську службу України Держаудитслужба наділена повноваженням самостійно звертатися до суду в інтересах держави у разі виявлення під час планових перевірок або зі звернень (в тому числі до правоохоронних органів) щодо порушень у сфері закупівель.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність у позивача-1 повноважень для звернення до суду з позовом про визнання додаткових угод недійсними свідчать про вияв пасивної поведінки уповноваженого суб`єкта після отримання повідомлення прокурора про порушення інтересів держави та необхідності захисту цих інтересів.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі №905/1529/20.

Також, судова колегія звертає увау на те, що вказані вище підстави для подання прокурором позовної заяви в інтересах Північного офісу Держаудитслужби узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 01.09.2020 у справі № 911/1534/19, від 19.08.2020 у справі № 925/47/19, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18 та від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21.

Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Олишівської селищної ради Чернігівської області, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступе.

Так, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, організаційна-правова форма Олишівської селищної ради - орган державної влади, орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Статтею 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Частиною 1 статті 143 Конституції України визначено, що територіальні громади селища безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

У Конституції України (ст.142) та у Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" (ст.16) визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 БК України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів, де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом, забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що порушення економічних (майнових) інтересів держави, пов`язаних із раціональним та ефективним використанням бюджетних коштів та бездіяльність позивача (Олишівської селищної ради) полягає у наступному.

Олишівська селищна рада, яка є розпорядником бюджетних коштів, що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, здійснення видатків бюджету, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель.

У даних спірних правовідносинах інтереси держави та позивача повністю збігаються, Олишівська селищна рада є отримувачем коштів, які надійдуть у разі їх стягнення.

Порушення норм законодавства у сфері публічних закупівель у зв`язку з укладенням додаткових угод, призвело до безпідставної зміни істотних умов договору після його укладення та збільшення ціни за одиницю товару, покладення на бюджетну установу економічно невигідних зобов`язань щодо необґрунтованого-витрачання бюджетних коштів.

Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. До основних принципів публічних закупівель віднесено зокрема, їх максимальну економію та ефективність.

Олишівська селищна рада, укладаючи додаткові угоди до договору, всупереч вимог ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", сама сприяє порушенню цих інтересів держави, тим самим є органом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, однак не здійснює їх захист.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 (п.4 мотивувальної частини) визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" слід розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Стосовно представництва прокурором інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування, Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 (справа № 915/20/18) зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (п. 7.23). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 914/225/18.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Аналогічні правові позиції щодо наявності у прокурора повноважень на звернення до суду в інтересах місцевої ради викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21.

Таким чином, використання коштів місцевого бюджету з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими за ст. 142 Конституції України, у тому числі, є кошти міських та районних бюджетів, що у свою чергу, завдає шкоди інтересам держави, яка згідно ст.7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Відповідно до положень ст. 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування" орган місцевого самоврядування має право звернутись до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Олишівська селищна рада з приводу повернення надмірно сплачених коштів до ТОВ "Чернігівгаз збут" не зверталась, а також не подавала позову до суду і подавати не планувала (лист селищної ради від 19.07.2022 №463).

Незважаючи на те, що прокурором було повідомлено Олишівську селищну раду про допущені порушення при укладенні додаткових угод, орган місцевого самоврядування не вжив жодних заходів для захисту інтересів держави.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Олишівської селищної ради, його бездіяльність щодо захисту порушених майнових прав та економічних інтересів територіальної громади з цих питань. Орган місцевого самоврядування усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, тобто не здійснює належним чином свої повноваження у даних правовідносинах. А тому у Козелецької окружної прокуратури наявні підстави для здійснення представництва інтересів держави у суді в особі Олишівської селищної ради, у порядку ст.23 ЗУ "Про прокуратуру".

Керівником Козелецької окружної прокуратури направлено Північному офісу Держаудитслужби та Олишівській селищній раді повідомлення від 29.07.2022 №1549вих-22 в порядку ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 (справа №912/2385/18) невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом до господарського суду, а також після подання прокурором позову, позивачі заходи для усунення порушень законодавства та інтересів держави після отримання повідомлень у порядку ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" не вживали, не зверталися до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод до Договору №41АВ147-233-21 від 15.02.2021, тобто дії позивачів-1,2 свідчать саме про обізнаність порушення інтересів держави (понесення витрат у зв`язку з укладенням спірних додаткових угод), їх бездіяльність щодо захисту порушених економічних (майнових) інтересів держави та усвідомлену пасивність їх поведінки, оскільки розуміючи порушення інтересів держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не зверталися.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність та обґрунтованість звернення керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби та Олишівської селищної ради з даним позовом та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Надаючи оцінку висновкам суду щодо визнання недійсними оспорюваних Додаткових угод, судова колегія вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно з пунктами 6, 11, 22 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі": договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону. При цьому предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ч. 4 ст. 41 вказаного Закону України "Про публічні закупівлі", у чинній на час спірних правовідносин редакції, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у чинній на час спірних правовідносин редакції, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

В абзаці 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Як вірно встановив суд першої інстанції, позивач-2 та відповідач уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціна та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Так, відповідно до пунктів 1.2, 3.2., 3.6. Договору річний плановий обсяг постачання газу складав до 102905 куб.м; ціна газу на момент укладання Договору становила 7,88 грн за 1 куб.м, в т. ч. ПДВ 20%; загальна сума Договору - 810 891,40 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Водночас, як вже зазначалось, згідно з оспорюваними додатковими угодами шість разів змінено істотні умови Договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 7,88 грн до 15,34610 грн за 1 куб. м та зменшено кількість товару до 44032,87 куб.м. Фактично ціна за 1 куб.м. (одиницю товару) збільшилася на 94,74%, а об`єм газу, який підлягав поставці, було зменшено майже на 57,2%, порівняно з погодженим під час закупівлі.

Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод до Договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни газу на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано цінові довідки Харківської торгово-промислової палати: №116/21 від 20.01.2021, №163/21 від 27.01.2021, №393/21 від 17.02.2021, №1261/21 від 01.06.2021, №1483/21 від 06.07.2021, №1720/21 від 02.08.2021, №1852/21 від 12.08.2021.

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Внесення змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Зокрема, у документі, який видає компетентний орган, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціна на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто, наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Однак постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (постанова ОП КГС ВС у справі №927/491/19 від 18.06.2021).

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

Проте, як вбачається з вказаних цінових довідок Харківської торгово-промислової палати, які стали підставою для укладення спірних додаткових угод, довідки: №116/21 від 20.01.2021, №163/21 від 27.01.2021 були видані ще до укладення Договору від 15.02.2021.

Довідки Харківської торгово-промислової палати №393/21 від 17.02.2021, №1261/21 від 01.06.2021, №1483/21 від 06.07.2021, №1720/21 від 02.08.2021, №1852/21 від 12.08.2021, видані після укладення Договору від 15.02.2021, проте за своїм змістом зазначені довідки Харківської торгово-промислової палати є документом довідково-інформаційного характеру, що демонструє діапазон цін на природний газ на відповідний місяць в залежності від умов та обсягу постачання, що склались для різних постачальників на внутрішньому ринку, середньозважену ціну газу місячного ресурсу, яка розраховувалась на підставі даних, опублікованих на офіційному сайті ТБ "Українська енергетична біржа" та згідно з інформацією з офіційних сайтів суб`єктів ринку природного газу. Довідки містять інформацію:

- про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу січня 2021 року станом на 05.01.2021 та ресурсу лютого 2021 року станом на 21.01.2021;

- про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу травня 2021 року станом на 05.05.2021 та ресурсу червня 2021 року станом на 31.05.2021;

- про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу червня 2021 року станом на 01.06.2021 та ресурсу липня 2021 року станом на 30.06.2021 та про вартість природного газу станом на 01.06.2021 та 30.06.2021 та коливання між вказаними датами;

- про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу липня 2021 року станом на 01.07.2021 та ресурсу серпня 2021 року станом на 28.07.2021;

- про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу липня 2021 року станом на 30.07.2021 та ресурсу серпня 2021 року станом на 09.08.2021 та про вартість природного газу станом на 01.07.2021 та 09.08.2021 та коливання між вказаними датами.

Колегія суддів підкреслює, що вказані цінові довідки не містять інформації про ціну природного газу станом на дату розкриття тендерної пропозиції - 22.01.2021 та на дату укладення Договору - 15.02.2021.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що довідки Харківської торгово-промислової палати: №116/21 від 20.01.2021, №163/21 від 27.01.2021, №393/21 від 17.02.2021, №1261/21 від 01.06.2021, №1483/21 від 06.07.2021, №1720/21 від 02.08.2021, №1852/21 від 12.08.2021 не підтверджують коливання ціни такого товару на ринку в період від дати укладення договору (15.02.2021) до дати підписання додаткових угод (24.02.2021, 26.02.2021, 14.06.2021, 25.06.2021, 28.07.2021, 26.08.2021, 27.08.2021), а отже при укладенні додаткових угод щодо зміни ціни товару, така зміна здійснена без належного підтвердження коливання цін у сторону їх збільшення за відповідні періоди.

Також слід зазначити, що метою вказаного Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення "каскадних" додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару до сезонного здорожчання та його зберігання. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.

Також, матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідач у відповідний період застосування спірних додаткових угод дійсно змушений був купувати природний газ для його подальшої передачі позивачу-2 на виконання обов`язків за Договором за цінами, вказаними у відповідних цінових довідках.

Поряд з викладеним, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, зауважив, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України "Про публічні закупівлі" підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач (Олишівська селищна рада) як сторона Договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади. Відтак, таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі" та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами), з огляду на що, додаткові угоди від 24.02.2021, 26.02.2021, 14.06.2021, 25.06.2021, 28.07.2021, 26.08.2021, 27.08.2021 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-233-21 від 15.02.2021 підлягають визнанню недійсними.

Аналогічні правові висновки щодо наявності правових підстав для визнання недійсними додаткових угод до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів викладені у постановах Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 927/188/22 та від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21.

Відповідно до вимог ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка газу, і його оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції укладеного Договору.

Відповідно до умов Договору відповідач повинен був поставити позивачу до 102905 куб. м газу за ціною 7,88 грн. за куб. м.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у лютому-вересні 2021 року поставлено позивачу-2 природний газ загальним об`ємом 44032,87 куб. м, за який останній сплатив кошти у розмірі 436196,87грн.

Суд першої інстанції вірно встановив, що враховуючи ціну, обумовлену позивачем-2 та відповідачем у п. 3.2. Договору, позивач-2 повинен був сплатити відповідачу за спожитий у лютому-вересні 2021 року природний газ кошти у розмірі 346979,02грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 89217,85 грн (436196,87 - 346979,02).

Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 89217,85грн за товар, який не був поставлений відповідачем, підлягає стягненню з відповідача на підставі частини першої статті 670 ЦК України.

За змістом пункту 9.1. Договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 18.10.2021, він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" в інформаційній платформі Оператора ГТС, з 01.01.2021 до 10.10.2021, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21.

Зазначене спростовує твердження апелянта про відсутність підстав вимагати повернення коштів на підставі ч.1 ст.670 ЦК України.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновоком суду першої інсанції про те, що позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача коштів у розмірі 89217,83 грн. підлягають задоволенню.

При цьому судовою колегією враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10.05.2011, пункт 58).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 у справі № 927/535/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 у справі № 927/535/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2023 у справі № 927/535/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут".

4. Справу № 927/535/22 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков