ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/17778/21 (910/13793/22)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Жукова С.В., Погребняка В.Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ухвалу Господарського суду міста Києва (суддя Л.В. Омельченко) від 16.12.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Отрюх Б.В., судді: Поляков Б.М., Грек Б.М.) від 10.05.2023

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький"

до 1) Акціонерного товариства "Дельта Банк"

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору , на стороні відповідачів, Національний банк України

про визнання протиправним та скасування рішення

у межах справи № 910/17778/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галєрон фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький"

про визнання банкрутом.

1. Короткий зміст вимог

1.1. 20.12.2021 Господарський суд міста Києва ухвалив: відкрити за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галєрон фінанс" провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький" (далі - Боржник), ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном та призначити розпорядника майна Боржника тощо.

1.2. У грудні 2022 Боржник (Позивач) подав позов до Акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - Відповідач-1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування ухваленого Відповідачем-2 08.12.2022 рішення № 994 "Про затвердження умов продажу активів "АТ "Дельта Банк" в частині лота № GL16N021661 під назвою "Право вимоги за кредитним договором, що укладений з юридичною особою та майнові права за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, які перебувають в заставі Національного банку України, а саме: № 599, № 377-Ф , № 378-Ф, № 379-Ф. № 601-Ф, № 340-Ф, № 380, № 602-Ф, № 1054-Ф" (далі - Рішення");

- про визнання відсутнім у Відповідача-1 права вимоги за кредитними договорами: № 602-Ф від 31.05.06, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_1 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ); № 601-Ф від 31.05.2006, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_4 ); № 1054 від 24.12.2007, укладеним між Закритим акціонерним товариством "Сведбанк Інвест" та ОСОБА_2 ; № 340-Ф від 08.06.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_1 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ); № 380-Ф від 27.07.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та Боржником (правонаступником якого є ОСОБА_2 ); № 379-Ф від 27.07.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_5 (правонаступником якої є ОСОБА_4 ); № 377-Ф від 27.07.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_6 (правонаступником якого є ОСОБА_4 ); № 378-Ф від 08.06.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_7 (правонаступником якої є ОСОБА_4 ), № 599 від 30.11.2007, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та Боржником, (далі разом - Кредитні договори).

1.3. Позов обґрунтований протиправністю Рішення в оскаржуваній частині, оскільки Кредитні договори були визнані недійсними в судовому порядку, а тому відсутні підстави для виставлення на продаж прав вимоги за недійсними кредитними договорами та за договорами, що укладені на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами.

1.4. 14.12.2022 Позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-якій спосіб права вимоги (їх частини) майнових прав або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, а також за договорами, що укладені на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами;

- заборони Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів, в тому числі електронних, зокрема, але не виключно, електронних торгів (номер аукціону № GFD001-UA-222, лот № GL16N021661) або будь-яких інших торгів з продажу активів Відповідача-1, а саме прав вимоги та/або майнових прав та/або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, прав вимоги та/або майнових прав та/або будь-яких інших прав за забезпечувальними договорами щодо вказаних Кредитних договорів;

- арешту нерухомого майна, належного Боржнику на праві власності, а саме нежитлових приміщень в місті Києві та в місті Ялта Автономної Республіки Крим;

- заборони вносити будь-які зміни в Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних Боржнику на праві приватної власності відповідних об`єктів нерухомого майна;

- заборони здійснювати звернення стягнення в будь-який спосіб на предмети іпотеки за іпотечними договорами, укладеними між Публічним акціонерним товариством "СВЕДБАНК" (правонаступником якого є Відповідач-1) та Боржником, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме за договорами від 13.05.2010 №№ 540, 543, 545, 547, 550, 552, 554 та від 06.08.2010 № 1641.

1.5. Заява обґрунтована необхідністю унеможливити відчуження прав вимоги за Кредитними договорами та відповідними договорами забезпечення до вирішення спору у цій справі про скасування Рішення Відповдіача-2 задля забезпечення виконання ухваленого в іншій справі судового рішення - про визнання недійсними Кредитних договорів у разі ухвалення рішення у цій справі про скасування Рішення, а також задля уникнення негативних наслідків для Позивача вимушено вступати у правовідносини з третіми особами щодо придбаних ними майнових прав за Кредитними договорами, що ускладнить як відновлення платоспроможності Боржника у справі про банкрутство, так і права третіх осіб, що придбають відповідні права вимоги за Кредитними угодами, тоді як Відповідач-2, попри судове рішення про визнання недійсними Кредитних договорів, умисно приховав та не зазначив в паспорті активу для реалізації за Рішенням інформації щодо недійсності Кредитних договорів.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

2.1. 16.12.2022 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу (залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023):

- про часткове задоволення заяви Позивача про забезпечення позову;

- про заборону Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-який спосіб права вимоги (їх будь-яку частину), майнових прав або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, а також прав вимоги (або будь-якої їх частини) та будь-які інших прав за забезпечувальними договорами за цими договорами;

- про заборону Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів, у тому числі електронних, в тому числі, але не виключно, електронних торгів (номер аукціону № GFD001-UA-222, лот № GL16N021661), або будь-яких інших торгів з продажу активів Відповідача-1, а саме: права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитними договорами, права вимоги та/або майнових прав та/або будь-яких інших прав за забезпечувальними договорами по вказаних кредитних договорах;

- та про відмову Позивачу у задоволенні вимог в іншій частині його заяви про забезпечення позову у цій справі.

2.2. Судові рішення мотивовані обґрунтованістю вимог Позивача щодо необхідності забезпечити позов у цій справі в частині таких заходів забезпечення як заборона Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-який спосіб права вимоги (їх будь-яку частину), майнових прав або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, а також прав вимоги (або будь-якої їх частини) та будь-яких інших прав за забезпечувальними договорами - іпотечним договорам, договорам поруки, а також шляхом заборони Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів за відповідними договорами до моменту ухвалення рішення у цій справі, оскільки це дозволить усунути ризики неможливості виконання Позивачем судового рішення про визнання недійсними Кредитних договорів, а визнання недійсним судом у цій справі Рішення Відповідача-2 про продаж права вимоги Відповідача-1 до Позивача позбавить Відповідача-1 відповідних прав вимоги до Позивача, внаслідок чого відповідачі не матимуть права відчужувати відповідні права вимоги на користь третіх осіб. При цьому суди врахували, що метою застосованого у цій справі забезпечення позову є уникнення ризиків для Позивача вступати у правовідносини з третіми особами, уникнення виникнення складнощів у відновленні платоспроможності Боржника та для третіх осіб, які, через умисне приховання відповідачами інформації щодо недійсності Кредитних договорів, можуть втратити значні суми коштів у разі придбання недійсних прав вимоги до Позивача. Суди також врахували факт відмови судом ухвалою від 29.06.2022 у справі про банкрутство Боржника у визнанні грошових вимог Відповідача-1 до Боржника на заявлену суму, зважуючи саме на недійсність Кредитних договорів, на підставі яких були заявлені грошові вимоги, а також врахували те, що вжиті заходи не перешкоджають господарській діяльності відповідачів, не порушують прав інших осіб, а лише запроваджують тимчасові обмеження, які дозволяють створити умови для виконання рішення у цій справі у разі задоволення вимог.

Водночас суди визнали невідповідність положеннями частини дванадцятій статті 137 ГПК України інших вимог Позивача: про накладення арешту на нерухоме майно Позивача, про заборону вносити зміни щодо належних Позивачу на праві приватної власності відповідних об`єктів нерухомості у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та про заборону здійснювати звернення в будь-який спосіб на предмети іпотеки за відповідними іпотечними угодами.

3. Встановлені судами обставини

3.1. На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 "Про початок процедури ліквідації AT "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

3.2. Процедура продажу майна Відповідача-1 вже була розпочата, а Відповідачем-2 прийнято рішення про проведення електронних торгів, підтвердженням чого є оголошення про проведення аукціону з реалізації спірних активів Відповідача-1 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3.3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2022, серед іншого, було відкрито провадження у цій справі за позовом Боржника до відповідачів про визнання протиправним та скасування Рішення у межах справи про банкрутство Боржника, а справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження тощо.

3.4. На виконання оскаржуваного Рішення 08.12.2022 Відповідач-2 виставив на продаж права вимоги Відповідача-1, зокрема, права вимоги за Кредитними договорами.

3.5. На забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами укладено низку договорів поруки, поручителем за якими є Боржник та права вимоги за якими також було виставлено на продаж. Так, на продаж також були виставлені права вимоги, зокрема, за:

- Договором поруки № П-5130434/S4 від 24.07.2013, укладеним між Відповідачем-1 (кредитор), ОСОБА_4 (позичальник) та Боржник (поручитель), яким було забезпечено зобов`язання за: Кредитним договором № 601-Ф від 31.05.2006, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_8 ); Кредитним договором № 377-Ф від 27.07.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_6 (правонаступником якого є ОСОБА_8 ); Кредитним договором № 378-Ф від 08.06.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС- ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_7 (правонаступником якої є ОСОБА_8 ); Кредитним договором № 379-Ф від 27.07.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_5 (правонаступником якої є ОСОБА_8 );

- Договором поруки № П-5130446/S4 від 24.07.2013, укладеним між AT "Дельта Банк" (кредитор), ОСОБА_4 (позичальник) та Боржником (поручитель), яким було забезпечено зобов`язання за: Кредитним договором № 602-Ф від 31.05.06, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_1 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ); Кредитним договором № 1054 від 24.12.2007, укладеним між Закритим акціонерним товариством "Сведбанк Інвест" та ОСОБА_2 ; Кредитним договором № 340-Ф від 08.06.2005, укладеним між Закритим акціонерним товариством "ТАС- ІНВЕСТБАНК" та ОСОБА_1 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ); Кредитним договором № 380-Ф від 27.07.2005, укладений між Закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та Боржником (правонаступником якого є ОСОБА_2 ).

3.6. Кредитні договори, на забезпечення яких були укладені Договір поруки № П-5130434/Б4 від 24.07.2013 та Договір поруки № П-5130446/S4 від 24.07.2013 (надалі разом - Договори поруки), були визнані недійсними у судовому порядку.

У провадженні Київського апеляційного суду перебувала справа № 757/61632/16-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Відповідача-1, Боржника, треті особи: Відповідач-2, Національний банк України про визнання недійсними Кредитних договорів, договорів іпотеки та скасування записів про іпотеку та обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.02.2021 у справі № 757/61632/16-ц визнано недійсними Кредитні договори № 602-Ф від 31.05.06, № 601-Ф від 31.05.2006, № 1054 від 24.12.2007, № 340-Ф від 08.06.2005, № 380-Ф від 27.07.2005, № 379-Ф від 27.07.2005, № 377-Ф від 27.07.2005, № 378-Ф від 08.06.2005.

3.7. Між ПАТ "Сведбанк" (правонаступником якого є Відповідач-1) та Боржником у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами були укладені договори іпотеки:

- Іпотечний договір від 13.05.2010 за реєстровим номером 543 (предмет іпотеки: нежилі приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень № 42) - офіс, загальною площею 125,2 кв. м, що розташовані за адресою: місто Київ, АДРЕСА_6 (літера А) (надалі - "Предмет іпотеки 1");

- Іпотечний договір від 13.05.2010 за реєстровим номером 545 (предмет іпотеки: нежилі приміщення з № 1 по 9, 9а, з № 10 по № 24 (групи приміщень № 51) (в літ. "Г") загальною площею 273,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ) (надалі - "Предмет іпотеки 2");

- Іпотечний договір від 13.05.2010 за реєстровим номером 547 (предмет іпотеки: нежитлові приміщення корпусу № 1 (один) літ. А, загальною площею 571,0 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 ) (надалі - "Предмет іпотеки З");

- Іпотечний договір від 13.05.2010 за реєстровим номером 550 (предмет іпотеки: нежилі приміщення з № 1 по № 49 (групи приміщень № 187) (в літ. А) магазин з продажу непродовольчих товарів, загальною площею 846,90 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 ) (надалі - "Предмет іпотеки 4");

- Іпотечний договір від 13.05.2010 за реєстровим номером 552 (предмет іпотеки: нежилі приміщення (в літері Б) - заклад торгівлі за адресою: АДРЕСА_4 , та складаються з: нежилого приміщення № 8 (підвал), прощею 80,8 кв. м, нежилого приміщення № 10 (перший поверх), площею 126,4 кв. м, вітрини, площею 4,0 кв. м; загальною площею 211,2 кв. м) (надалі - "Предмет іпотеки 5");

- Іпотечний договір від 13.05.2010 за реєстровим номером 554 (предмет іпотеки: нежилі приміщення з № 1 по № 17 (групи приміщень №181), з № 1 по № 14 (групи приміщень № 181а (в літ. А) - магазин промислових товарів, загальною площею 521,70 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ) (надалі - "Предмет іпотеки 6").

3.8. Між Відповідачем-1 та ОСОБА_4 був укладений Іпотечний договір від 13.05.2010 за реєстровим номером 540 (предмет іпотеки: нежиле приміщення № З0 (в літ. "А"), загальною площею 286,90 кв. м, за адресою: АДРЕСА_5 ) (надалі - "Предмет іпотеки 7").

3.9. Між ОСОБА_4 та ПАТ "Свед Банк", правонаступником якого є Відповідач-1, був укладений Іпотечний договір від 06.08.2010 за реєстровим № 1641 (предмет іпотеки: 1) земельна ділянка, загальною площею 0,1728 га, кадастровий номер: :04:016:0077, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада С/Т "Зодчий"; 2) земельна ділянка, загальною площею 0,4951 га, кадастровий номер: :04:016:0103, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада С/Т "Зодчий"; 3) земельна ділянка, загальною площею 0,5003 га, кадастровий номер: :04:016:0075, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада С/Т "Зодчий") (надалі - "Предмет іпотеки 8").

3.10. Позивач надав такі документи:

роздруківку з сайту Фонду гарантування вкладів інформації щодо Паспорту відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) АТ "Дельта Банк" 03.01.2023 (https://www.fg.gov.ua/.uа/рassport/52193); роздруківки Публічних паспортів активів щодо Кредитних договорів; роздруківку постанови Київського апеляційного суду від 17.02.2021 у справі № 757/61632/16-ц з Єдиного державного реєстру судових рішень; роздруківку постанови Касаційного цивільного суду від 23.09.2019 у справі № 2-6/11 з Єдиного державного реєстру судових рішень; роздруківку постанови Касаційного господарського суду від 28.01.2020 у справі № 924/1208/18 з Єдиного державного реєстру судових рішень; роздруківку постанови Касаційного господарського суду від 10.02.2021 у справі № 6/1-10 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

3.11. Ухвалою попереднього засідання від 29.06.2022 у справі № 910/17778/21 Господарський суд міста Києва відмовив Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" (ідентифікаційний код: 34047020) у визнані кредитором Боржника на суму 328 597 712 грн 98 коп., зважаючи на те, що грошові вимоги заявлено кредитором на підставі Кредитних договорів.

4. Короткий зміст вимог касаційних скарг

4.1. 12.06.2023 Національний банк України (далі - Третя особа) та 21.06.2023 Відповідач-2 подали касаційні скарги, у яких просять скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 та ухвалити нове рішення, яким в задоволені заяви Позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

5. Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

5.1. Згідно з аргументами Третьої особи та Відповідача-2 в касаційних скаргах підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є порушення судами норм матеріального і процесуального права, а саме пункту 7 частини другої статті 46, частини вісімнадцятої статті 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", частини другої статі 136 та частини сьомої статті 137 ГПК України, якими імперативно не допускається встановлення як банку, що ліквідується, так і Відповдачу-2, що по суті було застосовано згідно з оскаржуваними рішеннями, тих заборон, які були застосовані судами у цій справі згідно з оскаржуваними судовими рішеннями, якими частково задоволена заява Позивача про забезпечення позову у цій справі, та які (судові рішення) забороною на вчинення відповідних дій є втручанням у діяльність та повноваження Відповідача-2 та визнанням по суті незаконності оскаржуваного Рішення до вирішення відповідного спору у цій справі, висновки про що були сформульовані в постановах Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 910/16060/21, від 06.08.2019 у справі № 910/16477/18, від 14.08.2019 у справі № 911/2406/16, від 20.08.2019 у справі № 910/16152/18, від 15.11.2019 у справі № 904/2108/19, 30.03.2020 у справі № 910/14930/19, від 08.09.2020 у справі № 910/1261/20 та від 11.03.2019 у справі № 904/4795/18.

5.2. Скаржники також зазначили, що за наведених підстав та мотивів - через законодавчу пряму заборону застосовувати обтяження та обмеження на майно/активи банку, що ліквідується (пункт 5.1), в інших справах адміністративного та цивільного провадження (№ 826/4788/17, № 757/56776/20-ц), в яких заявлені вимоги, що стосуються тих самих прав вимог за Кредитними договорами, відповідні суди своїми рішеннями, що набрали законної сили, відмовили у задоволенні заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про забезпечення позову.

5.3. Також скаржники зауважили, що кредитний договір № 599 від 30.11.2007, укладений із Боржником, не входить до предмету спору у цій справі, не був визнаний недійсним та є правомірним, тому оскаржуване Рішення Відповідача-2 не погіршує та не зачіпає інтересів Позивача, а договори, якими забезпечується його виконання (зокрема іпотечні договори) також є правомірними та не визнані судами недійсними. При цьому скаржники зауважили, що суди, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, не взяли до уваги інтереси фізичних осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які не є учасниками цієї справи, однак з якими укладені інші Кредитні договори.

5.4. Третя особа у своїх аргументах наголосила також на порушенні її інтересів оскаржуваними судовими рішеннями, оскільки суди не врахували, що майнові права за Кредитними договорами від 31.05.2006 № 602-Ф, від 24.12.2007 № 1054- Ф, від 08.06.2005 № 340-Ф, від 27.07.2005 № 380,27.07.2005 № 379-Ф, від 27.07.2005 № 377- Ф, від 27.07.2005 № 378-Ф, від 31.05.2006 № 601-Ф, від 30.11.2007 № 599 були передані Відповідачем-1 в заставу Третій особі з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором рефінансування, укладеним між Третьою особою та Відповідачем-1 (договір застави майнових прав №06/ЗМП від 26.02.2014), а тому кошти від реалізації майнових прав Відповдіача-1 спрямуються на погашення вимог Третьої особи як заставодержателя.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

6.1. Позивач у відзиві на касаційну скаргу Відповідача-2 заперечує аргументи в касаційній скарзі, загалом погоджуючись з мотивами в оскаржуваних судових рішеннях з підстав, викладених в цих рішеннях, наголошуючи також, що оскаржуваним Рішенням Відповідач-2 намагається відчужити на публічних торгах майно/майнові права, які Відповідачу-1 не належать, оскільки прийнятим по суті рішенням у цій справі - від 03.04.2023 суд визнав протиправним та скасував Рішення, а також визнав відсутнім у Відповідача-1 право вимоги за Кредитними договорами, тобто Відповідач-1 не володіє жодним із прав вимоги чи майнових прав, які Відповідач-2 намагається відчужити за Рішенням.

Також Позивач наголосив на тому, що застосовані у цій справі заходи забезпечення позову не є втручанням в процедуру ліквідації Відповідача-1 і не можна розцінювати як втручання в роботу Відповідача-2. Крім цього Позивач вважає, що наведена Відповідачем-2 в касаційній скарзі судова практика не є релевантною до обставин у цій справі, а через нездійснення саме Відповідачем-2 апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції касаційне провадження за скаргою вказаної особи належить закрити, оскільки у цій особи відсутнє право на касаційне оскарження судових рішень про забезпечення позову у цій справі.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо заходів забезпечення позову у спорі щодо оскарження рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов продажу активів банку, що ліквідується

7.1. Предметом розгляду у цій справі згідно з оскаржуваними судовими рішеннями стали заявлені Позивачем заходи забезпечення позову у спорі щодо оскарження ним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Відповідача-2) про затвердження умов продажу активів банку, що ліквідується (Відповідача-1).

7.2. Суди встановили (пункт 1.2), що у спорі за вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Відповідача-2) про затвердження умов продажу активів банку, що ліквідується (Відповідача-1) Позивач заявив, зокрема, вимоги про застосування таких заходів забезпечення позову:

- заборони Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-якій спосіб права вимоги (їх частини) майнових прав або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, а також за договорами, що укладені на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами;

заборони Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів, в тому числі електронних, зокрема, але не виключно, електронних торгів (номер аукціону № GFD001-UA-222, лот № GL16N021661) або будь-яких інших торгів з продажу активів Відповідача-1, а саме прав вимоги та/або майнових прав та/або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, прав вимоги та/або майнових прав та/або будь-яких інших прав за забезпечувальними договорами щодо вказаних Кредитних договорів.

Враховуючи, що згідно з оскаржуваними рішеннями відповідні вимоги були задоволені і застосовані вказані заходи забезпечення позову (заборона Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-якій спосіб права вимоги (їх частини) майнових прав або будь-яких інших прав за Кредитними договорами та за забезпечувальними угодами, та заборона Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів відповідних торгів), то предметом розгляду є два наведені заходи забезпечення позову, що заявлені у цій справі, на застосуванні яких наполягає Позивач, однак проти яких заперечують Відповідач-2 та Третя особа.

7.3. Правила застосування заходів забезпечення позову регламентовані положеннями глави 10 розділу І ГПК України, зокрема статті 136-144 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

7.4. Отже інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19 тощо.

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

7.5. Водночас, законодавець встановлює також обмеження на застосування заходів забезпечення позову шляхом прямої заборони на застосування окремих заходів забезпечення позову. Такі заборони передбачені, зокрема, положеннями статті 137 ГПК України.

Відповідно до частини сьомої цієї статті 137 ГПК України не допускається забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на майно (активи), у тому числі грошові кошти, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, або банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яке належить або підлягає передачі чи сплаті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і знаходиться у нього чи інших осіб;

2) встановлення заборони або обов`язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій.

7.6. Отже, законодавець заборонив застосування таких заходів забезпечення позову, що передбачають, зокрема:

- арешт майна (активів) банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- та/або заборону або обов`язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банку, що ліквідується, вчиняти певні дії (обов`язок утримуватися від вчинення певних дій) під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна (активів) банку.

7.7. Верховний Суд звертає увагу на те, що спеціальним законодавством також встановлена заборонена вживати заходи забезпечення позову у вигляді накладення нових обтяжень чи обмежень (арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій) на майно (активи), у тому числі кошти банку.

Правовідносини з продажу активів банку у процедурі його ліквідації регулюються Законом "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), який встановлює спеціальний порядок та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідації.

Виведення з ринку банку Відповідача-1, що перебуває в ліквідації (пункт 3.1) здійснює Фонд в межах повноважень, визначених статтею 48 Закону.

7.8. За змістом статті 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

До повноважень виконавчої дирекції Фонду у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку входить визначення порядку та способів реалізації майна банку, що ліквідується (пункт 14 частина п`ятої статті 12 Закону).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 48 цього Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.

Отже, до компетенції Фонду належить можливість вчинення дій від імені банку, який ліквідується, зокрема, щодо відчуження майна (активів), включених до ліквідаційної маси банку.

7.9. Згідно з пунктом 7 частини другої статті 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Не допускається забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов`язку Фонду, банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до цього Закону, їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або шляхом встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій (пункт 2 частини сьомої статті 137 ГПК України, частина вісімнадцята статті 51 Закону).

Положення вказаних норм законодавства вказують на неможливість забезпечення позову шляхом заборони Фонду утримуватися від вчинення певних дій під час здійснення ліквідаційної процедури банку та виведення його з ринку. Зокрема, це стосується і зупинення дій рішення виконавчої дирекції Фонду в частині реалізації включених до складу лоту майнових прав.

Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 910/1261/20.

7.10. Щодо застосування наведених норм (пункти 7.8 - 7.9) Верховний Суд у постанові від 06.08.2019 у справі № 910/16477/18 (пункти 26, 28) дійшов таких висновків:

"Встановлення заборони вчиняти будь-які дії, направлені на проведення відкритих торгів (електронних аукціонів, голландських аукціонів), а також оформлення їх результатів, щодо продажу лоту відносно продажу права вимоги за кредитним договором фактично призводить до заборони виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо реалізації майна банку, який ліквідується. Тому, навіть у разі якщо в судовому рішенні зазначено, що заборона не стосується Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, враховуючи, що сама процедура реалізації права вимоги за кредитним договором є складовою процедури ліквідації неплатоспроможного банку, а тому забезпечення позову опосередковано впливає на здійснення повноважень Фонду.

Приписами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлена заборона накладення обмежень на майно банку, який ліквідується. Заборона проводити відкриті торги щодо продажу права вимоги за кредитним договором за своєю суттю є накладенням обмеженням щодо такого майна, яка позбавляє можливості Фонд гарантування вкладів фізичних осіб проводити процедуру ліквідації відповідного банку".

7.11. У справі, яка переглядається, заявник, серед іншого, просить суд заборонити дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-якій спосіб права вимоги (їх частини) майнових прав або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, а також дії щодо проведення та оформлення результатів торгів, що по суті встановлює заборону для проведення електронних торгів щодо продажу майна Відповідача-1, що ліквідується, а тому свідчить про фактичну заборону вчинення дій саме для Фонду (Відповідача-2), оскільки останній і вчиняє дії щодо проведення таких торгів, тоді як вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову підпадає під заборону, визначену частиною сьомою статті 137 ГПК України.

У цих висновках Суд звертається до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 06.08.2019 у справі № 910/16477/18, від 14.08.2019 у справі № 911/2406/16, від 20.08.2019 у справі № 910/16152/18, від 15.11.2019 у справі № 904/2108/19, від 30.03.2020 у справі № 910/14930/19, від 08.09.2020 у справі № 910/1261/20.

7.12. Суд також зазначає, що частина сьома статті 137 ГПК (пункт 7.5) викладена в редакції Закону № 590-IX від 13.05.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" (далі - Закон №590-IX).

Закон № 590-IX має на меті підвищення ефективності застосування Фондом можливих механізмів виведення банків з ринку та збільшенню кількості кредиторів, прийнятий для удосконалення законодавчих норм, які визначають особливості судового провадження у справах щодо виведення банків з ринку.

В пояснювальній записці до Закону №590-IX зазначено, що європейське законодавство передбачає можливість оскарження рішень компетентних / наглядових органів з питань санації у суді, але при цьому встановлює, що таке оскарження не призупиняє виконання рішення компетентного органу (Чехія, Австрія, Литва та Латвія).

Таким чином, законодавець передбачив, що заборона вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Фонду або банку, що ліквідується, утримуватися від вчинення певних дій під час здійснення ліквідаційної процедури банку та виведення його з ринку спрямована на забезпечення оперативності, ефективності процедур, які мають бути застосовані Фондом для збереження вартості майна (активів) банку та зняття соціальної напруги у суспільстві серед вкладників та кредиторів такого банку.

Отже Фонд вправі самостійно обирати порядок відчуження майна банку, виведення якого з ринку здійснює, тому він не обмежений щодо включення певного майна (активу) до складу того чи іншого лоту.

У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.07.2022 у справі № 910/16060/21.

7.13. А тому вжиття заходів забезпечення позову в тому вигляді, в якому просить Позивач, фактично спрямоване на "обхід" встановлених законодавчих обмежень, свідчить про втручання в діяльність Фонду під час здійснення ліквідаційної процедури банку Відповідача-1 та направлене на зупинення реалізації його майна.

Отже, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову у вигляді заборон Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-якій спосіб права вимоги (їх частини) майнових прав або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, а також за договорами, що укладені на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами; та вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів, в тому числі електронних, зокрема, але не виключно, електронних торгів (номер аукціону № GFD001-UA-222, лот № GL16N021661) або будь-яких інших торгів з продажу активів Відповідача-1, не передбачені нормами господарського процесуального закону, заборонені положеннями пункту 7 частини другої статті 46 Закону, а тому вжиття судом першої інстанції наведених заходів, висновки про що були підтримані апеляційним судом, свідчить про порушення судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень також норм процесуального права (статей 136, 137, 236 ГПК України).

7.14. Таким чином, суди дійшли помилкових висновків щодо можливості застосування у спірних правовідносинах заходів забезпечення позову у вигляді заборон Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-якій спосіб права вимоги (їх частини) майнових прав Відповідача-1, а також вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів з продажу активів банку Відповідача-1, адже такі заходи за своєю суттю позбавляють Відповідача-2 можливості проводити ліквідаційну процедуру банку Відповідача-1.

Дійшовши наведених висновків, Суд погоджується з аналогічними аргументами скаржників (пункт 5.1) та відхиляє протилежні аргументи Позивача (пункт 6.1).

7.15. Поряд з викладеним, відхиляючи аргументи Позивача (пункт 6.1) з посиланням на факт ухвалення у цій справі судового рішення по суті спору від 03.04.2023 про визнання протиправним та скасування Рішення, а також про визнання відсутнім у Відповідача-1 права вимоги за Кредитними договорами, Суд зазначає, що оцінка правомірності судами попередніх інстанцій застосованих у цій справі заходів забезпечення позову здійснюється, виходячи з обставин, що існували на момент звернення із заявою про забезпечення позову та вирішення судом відповідного питання, а, відповідно, без урахування вирішеного у справі спору по суті. При цьому Суд враховує, що господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Тому не може бути врахований факт ухвалення 03.04.2023 у цій справі судового рішення по суті спору.

7.16. Суд також зазначає про помилкове врахування судами при вирішенні питання щодо застосування у цій справі заходів забезпечення позову встановлений судами факт набрання законної сили рішенням від 17.02.2021 у справі № 757/61632/16-ц (за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Відповідача-1, Боржника, треті особи: Відповідач-2, Національний банк України про визнання недійсними Кредитних договорів, договорів іпотеки та скасування записів про іпотеку та обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), згідно з яким визнані недійсними Кредитні договори № 602-Ф від 31.05.06, № 601-Ф від 31.05.2006, № 1054 від 24.12.2007, № 340-Ф від 08.06.2005, № 380-Ф від 27.07.2005, № 379-Ф від 27.07.2005, № 377-Ф від 27.07.2005, № 378-Ф від 08.06.2005 (пункт 3.6) з огляду на таке.

Врахування вказаного судового рішення суди обґрунтували тим, що застосування заходів до забезпечення позову у цій справі в задоволеній частині дозволить усунути ризики неможливості виконання Позивачем вказаного судового рішення про визнання недійсними Кредитних договорів.

Між тим поза увагою судів у цій справі лишилось те, що рішенням від 17.02.2021 у справі № 757/61632/16-ц визнані недійсними всі Кредитні договори, стороною (позичальником) за якими є не Позивач (сторона та учасник у цій справі), а інші (фізичні) особи, які, в свою чергу, не є стороною (учасником) провадження у цій справі за вимогами Позивача. Між тим договір № 599, стороною якого є Боржник та право вимоги Відповідача-1 за якими є предметом спору у цій справі (пункт 1.2), судовим рішенням у справі № 757/61632/16-ц не був визнаний недійсним, що спростовує такий аргумент Позивача у власній заяві (пункт 1.5) щодо необхідності забезпечити виконання ухваленого у справі № 757/61632/16-ц судового рішення у разі ухвалення рішення у цій справі.

7.17. Таким чином висновки в оскаржуваних судових рішеннях в частині застосованих судами заходів забезпечення позову у цій справі зроблені з порушенням норм процесуального права - статей 136, 137 ГПК України та без урахування відповідних норм матеріального права - Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 3 частини першої статті 308 та статті 311 ГПК України Суд доходить висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасуванню в частині рішення щодо часткового задоволення заяви Позивача та щодо застосованих судами заходів забезпечення позову з прийняттям в цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні заяви Позивача про застосування заходів забезпечення позову шляхом заборон Відповідачу-1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-якій спосіб права вимоги (їх частини) майнових прав Відповідача-1, а також вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів з продажу активів банку Відповідача-1; в решті оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі № 910/17778/21 (910/13793/22) в частині рішення про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький" про забезпечення позову та застосовані заходи забезпечення позову скасувати. В скасованій частині прийняти нове рішення - в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький" про забезпечення позову відмовити.

3. В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 у справі № 910/17778/21 (910/13793/22) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді С.В. Жуков В.Я. Погребняк