ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

11.09.2023 Справа №5006/1/23б/2012

Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., за участю секретаря судового засідання Замай Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражної керуючої Карауш Ю.В. №02-27-23/201 від 20.07.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника генерального директора Ворожеєва Олексія Анатолійовича та засновників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі

за заявою кредитора Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», м. Донецьк

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс», м. Маріуполь Донецької області (код ЄРДПОУ 30549353)

про банкрутство,

ліквідатор - арбітражна керуюча Карауш Ю.В.

за участю уповноважених представників учасників справи в режимі відеоконференції:

від кредитора АТ «Укрексімбанк»: Пасацька В.В.;

від кредитора ГУ ДПС у Донецькій області: Сахаров В.В.;

засновник ТОВ «Марвей Марін Сервіс»: ОСОБА_2 ;

ліквідатор арбітражна керуюча Карауш Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

У проваджені судді Господарського суду Донецької області Чернової О.В. знаходиться справа №5006/1/23б/2012 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс», м. Маріуполь Донецької області.

Постановою Господарського суду Донецької області від 20.08.20213 визнано банкрутом боржника Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРВЕЙ МАРІН СЕРВІС» (адреса: 87510, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Луніна, б.11-Б, ); відкрито ліквідаційну процедуру.

У зв`язку з проведенням на території міста Донецька антитерористичної операції матеріали справи №5006/1/23б/2012 втрачені.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.12.2015 відновлено втрачену справу №5006/1/23б/2012 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс», м.Маріуполь Донецької області.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.01.2018 ліквідатором ТОВ «Марвей Марін Сервіс», м.Маріуполь призначена арбітражна керуюча Карауш Юлія Вікторівна.

27.07.2023 засобами поштового зв`язку до суду від ліквідатора надійшла заява, за змістом якої просить покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» у справі про банкрутство №5006/1/23б/2012 у зв`язку з доведенням його до банкрутства на ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 220361927,54грн для задоволення вимог кредиторів, визнаних в процедурі банкрутства за справою №5006/1/23б/2012.

Ухвалою господарського суду від 28.07.2023 призначено до розгляду заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражної керуючої Карауш Ю.В №02-27-23/201 від 20.07.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівників та засновників у судовому засіданні на 11.09.2023 о 14:00год. Запропоновано ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надати письмові пояснення (заперечення) по суті заяви до 31.08.2023.

У заяві ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника та засновників місцезнаходження боржників визначено м. Маріуполь та с. Сергіївка Нікольського району Донецької області, територія яких є тимчасово окупованою Російською Федерацією з 05.03.2022 відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309, у звязку з чим, судом направлялися запити до Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області, Державної міграційної служби України та Міністерства соціальної політики України з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання фізичних осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

18.08.2023 від Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області надійшла відповідь, за змістом якої за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ;.

22.08.2023 від Державної міграційної служби України надійшла відповідь, за змістом якої місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , місце проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 . Відомості про місце проживання ОСОБА_3 неможливо надати у зв`язку з відсутністю відомостей про дату та місце народження.

30.08.2023 від Міністерства соціальної політики надійшов лист, за яким повідомлено, що станом на 08.08.2023 в ЄІБД ВПО з числа запитуваних осіб інформація наявна про ОСОБА_2 , надана адреса та засоби зв`язку останнього.

04.09.2023 електронною поштою на адресу суду від ліквідатора надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме, надані докази направлення копії заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника та засновників на адресу ОСОБА_2

05.09.2023 електронною поштою від ОСОБА_2 надійшли заява про застосування строків позовної давності до заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника та засновників та заперечення на заяву ліквідатора.

08.09.2023 та 11.09.2023 електронною поштою від ОСОБА_2 надійшов супровідний лист з доказами направлення на адресу ліквідатора заяви про застосування строків позовної давності та заперечень на заяву ліквідатора.

У судове засідання в режимі відеоконференції з`явилися ліквідатор, засновник боржника ОСОБА_2 , представники кредиторів АТ «Укрексімбанк» та Головного управління ДПС у Донецькій області.

Ліквідатор та представники кредиторів підтримують заяву ліквідатора, засновник боржника заперечує щодо задоволення заяви ліквідатора з мотивів, викладених у запереченнях.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені шляхом розміщення публікації на офіційному сайті Господарського суду Донецької області в мережі Інтернет в розділі «Повідомлення для учасників судового процесу, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції».

Розглянувши заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражної керуючої Карауш Ю.В №02-27-23/201 від 20.07.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника генерального директора ОСОБА_3 та засновників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд зазначає про таке.

В обґрунтування такої заяви ліквідатор посилається на те, що згідно з реєстром вимог кредиторів кредиторська заборгованість боржника складає 222256727,67грн та на поточний час погашена кредиторська заборгованість на суму 1894800,13грн, що складає близько 1% від загальної суми заборгованості. Ліквідатор вказує, що матеріали справи свідчать про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, однак, оскільки матеріали справи були втрачені через обставини, пов`язані з тимчасовою окупацією міста Донецька, результати відповідного аналізу в матеріалах справи відсутні. При цьому, на поточний час у ліквідатора відсутня фінансова звітність боржника та інші документи, визначені Методичними рекомендаціями для проведення фінансового аналізу боржника. За позицією ліквідатора, наявні матеріали справи, а також недостатність активів, які можуть бути реалізовані з метою погашення заборгованості перед кредиторами, свідчать про невжиття керівником боржника та його засновниками заходів для покращення фінансового стану суб`єкта господарювання та недопущення його стійкої неплатоспроможності, що зумовило його неплатоспроможність та доведення до банкрутства, порушення інтересів кредиторів щодо гарантування погашення їх вимог в максимально можливому розмірі. Оскільки активів боржника недостатньо для погашення кредиторських зобов`язань в повному обсязі, загальна сума заборгованості на сьогодні згідно з реєстром кредиторів становить 220361927,54грн, на думку ліквідатора, наявні підстави для покладення субсидіарної відповідальності на керівника та засновників боржника.

Засновник боржника ОСОБА_2 заперечує щодо заяви ліквідатора та просить відмовити у задоволенні такої заяви. Заперечення обґрунтовані тим, що у діях та бездіяльності керівника та засновників відсутній причинно-наслідковий зв`язок з наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства, а також відсутня вина. Як вказує ОСОБА_2 керівництво та засновники боржника робили всі можливі та доступні дії, щоб домовитися з банками про оновлення кредитних відносин, зробити реструктуризацію заборгованості на умовах, які можуть бути виконані підприємством в економічних умовах, які сталися, а також докладали зусиль для збереження виробництва, бізнесу, каналів поставок сировини та каналів продажу готової продукції. Також ОСОБА_2 зазначає, у заяві ліквідатор не надає фактів наявності ознак доведення до банкрутства боржника та доказів винних дій засновників або керівника. При цьому, ОСОБА_2 має частку у статутному капіталі у розмірі 0,147% та не мав права давати обов`язкові для боржника вказівки. Також, на учасників товариства з обмеженою відповідальністю не може бути покладена субсидіарна відповідальність відповідно до законодавства, оскільки розмір такої відповідальності обмежений їхніми вкладами.

Частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

За змістом частини 1 статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства передбачена юридична відповідальність, яка покладається на суб`єкта підприємництва-боржника, його засновників (учасників), власника майна, а також інших осіб.

Частиною 3 цієї статті кодексу визначено, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Субсидіарна відповідальність - це додаткова відповідальність осіб, які разом з боржником відповідають за його зобов`язаннями у випадках, передбачених, зокрема, Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом.

Визначене нормами Кодексу України з процедур банкрутства правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності, як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились не задоволеними у справі про банкрутство.

Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна знаходитися в причинно-наслідковому зв`язку відносно порушення, передбаченого частиною другою статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.

Водночас при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, необхідно виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення частин першої і третьої статті 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство слід зазначити, що хоча приписи частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.

При цьому, виходячи з положень статті 73 та частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), суд наголошує, що обставини існування або відсутності будь-якого із наведених елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 16.06.2020 у справі №910/21232/16 та від 15.02.2022 у справі №927/219/20.

Водночас, за відсутності у диспозиції ч. 2 ст. 61 Кодексу конкретизації обставин (дій/бездіяльності винних осіб), що підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, при вирішенні цього питання мають братися до уваги також положення ч. 1 ст. 215 Господарського кодексу України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: 1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення при виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій на користь інших юридичних осіб чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо.

Таким чином, саме детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №914/3812/15; від 20.04.2021 у справі №920/799/17; від 29.09.2021 у справі №904/7679/15; від 01.06.2021 у справі №911/2243/18; від 25.11.2021 у справі №33/30; від 17.11.2021 у справі №911/1810/18 (911/3398/20); 17.01.2023 у справі №910/1864/18).

Відповідно до п. 3.2 Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 №1361; далі - Методичні рекомендації) визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі.

Судом встановлено, що постановою Господарського суду Донецької області від 20.08.2013 визнано банкрутом боржника Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРВЕЙ МАРІН СЕРВІС» (адреса: 87510, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Луніна, б.11-Б, ); відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Криворучко Віктора Жоржовича.

В матеріалах справи міститься аналіз фінансово-економічного становища боржника за 2011-2013 роки (том 2, арк. 26-29) та висновок щодо виявлення ознак неплатоспроможності ТОВ «Марвей Марін Сервіс» та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства (том 2, арк. 20-25).

Відповідно до протоколу зборів комітету кредиторів від 30.04.2013 з питання розгляду аналізу фінансово-господарської діяльності боржника від кредиторів зауважень до звіту розпорядника майна та аналізу фінансово-господарської діяльності не надходили.

У постанові Господарського суду Донецької області від 20.08.2013 зазначено таке: як вбачається з наданого звіту розпорядника майна, аналізу фінансово-економічного стану ТОВ «Марвей Марін Сервіс» та висновку щодо виявлення ознак неплатоспроможності ТОВ «Марвей Марін Сервіс» та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, зробленому розпорядником майна, відсутні економічні ознаки дій, які можна кваліфікувати як фіктивне банкрутство, протягом аналізованого періоду відсутні дії щодо доведення до банкрутства, відсутні дії з приховування банкрутства, фінансове становище боржника характеризується стійкою неплатоспроможністю. Відсутність джерела поповнення оборотними коштами для ведення господарської діяльності свідчить про неможливість продовження господарської діяльності, а також виключає можливість виконання боржником вимог кредиторів.

У зв`язку з відсутністю пропозицій від зовнішніх інвесторів, розпорядником майна зроблений висновок про неможливість введення процедури санації боржника та про доцільність відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, суд констатує, що звіт розпорядника майна не містить жодних висновків щодо неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності.

Частиною 1 ст. 61 Кодексу встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, аналізує фінансовий стан банкрута.

Аналіз фінансового стану - комплекс дій щодо вивчення й аналізу результатів фінансово-господарської діяльності боржника з метою визначення ступеня ефективності використання основних фондів і оборотних коштів для реалізації програм (статутних завдань) організацій, установ, виявлення можливих недоліків, порушень, невикористаних резервів підвищення результативності діяльності тощо.

Отже, для з`ясування ознак доведення до банкрутства ліквідатор має проаналізувати сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом (вказівкою) керівника, засновників (учасників) боржника, інших осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №914/3812/15).

Таким чином, для застосування інституту субсидіарної відповідальності ліквідатору, перед зверненням до суду, необхідно провести детальній аналіз та встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями директора та засновників банкрута і настанням негативних для кредиторів наслідків щодо непогашення їх кредиторських вимог, тобто встановити їх форму вини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2021 у справі №25/62/09).

Ухвалою господарського суду від 24.01.2018 задоволено скаргу ПАТ «ПУМБ» на бездіяльність ліквідатора боржника у справі про банкрутство №5006/1/23б/2012. Визнано протиправною бездіяльність ліквідатора - арбітражного керуючого Криворучка Віктора Жоржовича; припинено повноваження ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» - арбітражного керуючого Криворучка В.Ж. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» призначено арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну.

Арбітражна керуюча Карауш Ю.В. зазначає, що від попереднього ліквідатора боржника Криворучка В.Ж. не отримала документи по справі.

Також арбітражна керуюча Карауш Ю.В. зверталася до ГУ статистики у Донецькій області для отримання фінансової звітності банкрута, у відповідь на звернення листом №01-03/3125-21 від 06.09.2021 ГУ статистики у Донецькій області повідомило, що боржник звітував за період з 2009 по 2012 на паперових носіях, у 2013 підприємство не звітувало, звітності за період 2009-2012залишилися в будівлі ГУС у Донецькій області в місті Донецьку, доступу до якої немає. До листа надано фінансовий звіт за 2012 рік станом на 01.01.2013.

До матеріалів заяви вказаний лист ГУС у Донецькій області не надано.

Визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється із урахуванням Методичних рекомендацій.

Так, відповідно до п. 1 розділу ІІ Методичних рекомендацій основними джерелами інформації для проведення аналізу є: установчі документи підприємства (засновницький договір, статут), а також довідка про включення до ЄДРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію, реєстр власників акцій (за наявності); баланс підприємства (форма №1, для суб`єктів малого підприємництва - форма № 1-м); звіт про фінансові результати (форма № 2, для суб`єктів малого підприємництва - форма №2-м); звіт про рух грошових коштів (форма №3); звіт про власний капітал (форма №4); примітки до річної фінансової звітності (форма №5); звіт про наявність та рух основних фондів, амортизацію (знос) (форма №11-ОЗ); обстеження технологічних інновацій промислового підприємства (форма №1-інновація); звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма №1-Б); звіт з праці (форма №1-ПВ); звіт про стан умов праці, пільги та компенсації за роботу зі шкідливими умовами праці (форма №1-ПВ (умови праці)); звіт про використання робочого часу (форма №3-ПВ); звіт про виробництво промислової продукції (форма №1П-НПП); інша інформація, необхідна для проведення аналізу та виявлення резервів виробництва.

З урахуванням наведеного, суд бере до уваги те, що під час здійснення аналізу ліквідатором повинні досліджуватись: відповідні правочини; дії заявників та керівників боржника, які призвели до негативних для кредиторів наслідків щодо непогашення їх кредиторських вимог; фінансова документація боржника; заходи, які вжиті ліквідатором з метою пошуку майна боржника (направлення запитів до державних органів/установ/організацій, проведення інвентаризації майна боржника тощо).

При цьому, суд зазначає, що відсутність у ліквідатора через неотримання, ненадання керівником наведеної первинної документації незалежно від причин її відсутності не може братись до уваги і тим виправдовувати посилання лише на відомості у фінансових звітах, оскільки у цьому разі призведе до порушення закріпленого в ст. 77 Господарського процесуального кодексу України положення про допустимість доказів у господарському процесі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №916/1272/18).

Як вбачається зі змісту заяви, ліквідатором не надано оцінки проведеному у справі аналізу фінансово-економічному стану боржника та зазначеним у них показникам, не проаналізована діяльність засновників та керівника та чи суперечила така діяльність майновим інтересам боржника.

Суд погоджується з запереченнями ОСОБА_2 та зазначає, що заява ліквідатора не містить будь-яких доказів вчинення засновниками та керівником дій, направлених на набуття майна за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; прийняття ними рішень про виведення активів боржника, на вчинення майнових дій на користь інших юридичних осіб чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника.

Мотиви, наведені у заяві, є лише припущеннями ліквідатора, які не підтверджуються належними доказами всупереч приписам статей 73-74 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи результати аналізу фінансово-економічного стану боржника, який наявний в матеріалах справи, з огляду на недоведеність ліквідатором в діях (бездіяльності) засновників та керівника складу цивільного правопорушення щодо доведення боржника до банкрутства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражної керуючої Карауш Ю.В. №02-27-23/201 від 20.07.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника генерального директора ОСОБА_3 та засновників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Щодо застосування позовної давності за заявою ОСОБА_2 , суд зазначає, що відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Разом з тим безпідставність заявлених вимог призводить до неможливості застосування позовної давності до цих вимог, тому суд не розглядає вимоги ОСОБА_2 про застосування позовної давності.

Керуючись ст. 2, 9, 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 12, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражної керуючої Карауш Ю.В. №02-27-23/201 від 20.07.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівника генерального директора ОСОБА_3 та засновників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду у строк та в порядку, встановленими статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова

У судовому засіданні 11.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали складено та підписано 12.09.2023.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.