РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.08.2023Справа № 910/7634/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Старовойтова Є. А., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" (вул. Набережна 33, Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київська область, 08170, )

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська 3, Київ, 01032, )

про стягнення 2 155 530, 90 грн,

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення 2 155 530, 90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №75/129-21/11-121-01-21-10388 від 29.06.2021 в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг: "Поточний ремонт електричної частини мостового крану вантажопідйомністю 15 тон", у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1 624 027, 61 грн, а також обов`язок сплатити на користь позивача 60 200, 26 грн 3% річних та 471 303, 03 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 підготовче засідання відкладено на 12.07.2023.

19.06.2023 через підсистему "Електронний суд" від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що зобов`язання з оплати вартості наданих послуг настає лише за умов належного оформлення, реєстрації та надання замовнику податкової накладно; також відповідач зазначає про відсутність своєї вини з огляду на факт настання форс-мажорних обставин, підтверджених листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, а саме: захоплення збройними силами російської федерації Запорізької атомної електростанції, що зумовило втрату виробничих потужностей та розбалансування фінансового стану державного підприємства. У зв`язку з викладеним відповідач також просить суд звільнити його від сплати 3% річних та інфляційних втрат.

22.06.2023 на електронну пошту суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що недоцільним є тлумачення відповідачем умов договору щодо обов`язку оплати за надані послуги в інший строк, ніж протягом 60 календарних днів від дати підписання акта здачі-приймання наданих послуг, при цьому сторони узгодили порядок оплати загальної вартості, включаючи суму ПДВ; вимога про стягнення 3% річних не суперечить ані умовам договору, ані приписам законодавства; всупереч умовам договору відповідачем не було повідомлено позивача про факт настання форс-мажорних обставин протягом 5 днів з початку їх дії, крім того відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів впливу форс-мажорних обставин на неможливість оплати вже наданих послуг.

26.06.2023 через підсистему "Електронний суд" від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшли заперечення (на відповідь на відзив), у яких відповідач зазначає, що для оплати всіх послуг, зазначених в п. 1.1. договору, має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, її належне оформлення та надання замовнику; відповідач просить суд звільнити його від сплати 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на ті обставини, що протягом 2019 - 2023 років діяли кілька моделей виконання ПСО, кожна з яких передбачає потужне фінансове навантаження на державне підприємство, водночас ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" за жоден з років не отримало компенсацію, передбачену законом; з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних органів і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану та сайті ТПП розміщено 28.02.2022 загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин, таким чином у ВП ЗАЕС, як сторони за договірними відносинами, відсутній факт наявності вини чи будь-яких умисних дій, направлених на порушення умов договору.

У судовому засіданні 12.07.2023 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 23.08.2023.

У судовому засіданні 23.08.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в свою чергу представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.08.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діаконт" (далі - виконавець) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі - замовник) укладено договір №75/129-21/11-121-01-21-10388 (далі - договір), умовами п.1.1 якого передбачено, що виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику наступні послуги: "Код ДК 021:2015 - 50530000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (послуга: "Поточний ремонт електричної частини мостового крану вантажопідйомністю 15 тон")".

Відповідно до пункту 2.1 договору загальна вартість за цим договором визначається "Протоколом узгодження договірної вартості послуг" (невід`ємний додаток №2 до договору) та складає: 1 360 000, 00 грн, крім того ПДВ 20% 272 000, 00 грн, разом 1 632 000, 00 грн.

Пунктом 2.2. договору визначено, що оплата наданих послуг за договором здійснюється за фактично наданий обсяг послуг протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати підписання обома сторонами "Акта здачі-приймання наданих послуг" шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Оплата замовником частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації виконавцем належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) (п. 2.3. договору).

Виконавець зобов`язується надати послуги в строк: липень-листопад 2021 р. (п. 3.1. договору).

Приймання наданих послуг замовником та їх передача виконавцем здійснюється за "Актом здачі-приймання наданих послуг" (п. 4.1. договору).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, і, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і ґрунту, інші стихійні лиха тощо (п. 8.1. договору).

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, згідно з законодавством України, або іншим уповноваженим органом, відповідно до законодавства України (п. 8.2. договору).

Сторона, що зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документу. Про закінчення дії форс-мажорних обставин Сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5 денний строк повідомляє другу сторону (п. 8.3. договору).

На виконання умов договору позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги на суму 1 624 027, 61 грн, про що свідчить акт здачі-приймання послуг від 15.12.2021, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками.

Окрім того, позивач, у відповідності до пункту 2.3 договору, склав та зареєстрував податкову накладну №8 від 15.12.2021.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо надання послуг.

Позаяк відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором №75/129-21/11-121-01-21-10388 від 29.06.2021, повну та своєчасну оплату наданих послуг не здійснив, позивач звернувся до відповідача з претензією від 16.03.2023 №68, яка залишена без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку про його змішану правову природу, а саме, про те що договір містить елементи договору підряду та договору про надання послуг.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2. договору визначено, що оплата наданих послуг за договором здійснюється за фактично наданий обсяг послуг протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати підписання обома сторонами "Акта здачі-приймання наданих послуг" шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 2.2. договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг за договором на момент розгляду справи настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов`язання з повної та своєчасної оплати наданих послуг за договором так і не виконав.

Твердження відповідача про визначення строку оплати вартості робіт у розмірі суми ПДВ з моменту надання замовнику податкової накладної судом не приймається до уваги, оскільки позивачем у відповідності до пункту 2.3. договору належним чином оформлено та зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), при цьому акт здачі-приймання послуг від 15.12.2021 на суму 1 624 027, 61 грн включає всю вартість наданих послуг, з урахуванням ПДВ, а непред`явлення в окремому порядку замовнику зареєстрованої податкової накладної умовами договору не передбачено та не може бути відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України.

Суд відхиляє посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин: захоплення збройними силами російської федерації Запорізької атомної електростанції, що зумовило втрату виробничих потужностей та розбалансування фінансового стану державного підприємства.

Так, сам по собі факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не є безумовною підставою для звільнення від відповідальності.

Настання певної події, яка обумовлена у договорі, як форс-мажорна обставина (обставина непереборної сили), автоматично не призводить до правових наслідків, таких як звільнення від відповідальності. Для настання цих наслідків має бути присутнім причинно-наслідковий зв`язок між настанням такої обставини і неможливістю виконати зобов`язання за договором. Отже, заінтересована сторона має довести, що форс-мажорна обставина дійсно перешкоджає (перешкоджала) виконанню договору.

Сторони у пункті 8.2. договору чітко узгодили, що наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, згідно з законодавством України, або іншим уповноваженим органом, відповідно до законодавства України.

При цьому, сторона, що зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документу. Про закінчення дії форс-мажорних обставин Сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5 денний строк повідомляє другу сторону (п. 8.3. договору).

Отже, за умовами договору у випадку порушення або неможливості виконання зобов`язання через обставини непереборної сили (форс-мажор), своєчасне сповіщення (повідомлення) іншої сторони про настання таких обставин є обов`язковою умовою для розірвання договору та звільнення сторони від виконання своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин і від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором.

Відповідач не подав суду жодного документального підтвердження того, що ним на виконання умов пункту 8.3. договору було повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" про настання форс-мажорних обставин у п`ятиденний строк з моменту настання таких обставин з обов`язковим подальшим підтвердженням даної обставини.

Таким чином, оскільки Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" належним чином не повідомило про настання форс-мажорних обставин, то воно позбавлено права посилатися на них в майбутньому як на підставу невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором.

Тоді як, частина 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання послуг, визначених умовами договору №75/129-21/11-121-01-21-10388 від 29.06.2021, та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної наданих послуг, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 624 027, 61 грн.

Окрім цього, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано 3% річних в сумі 60 200, 26 грн та інфляційні втрати у розмірі 471 303, 03 грн за період з 15.02.2022 по 11.05.2023.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат у межах заявленого періоду, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства.

Разом з цим, відповідач заявив клопотання про звільненні його від сплати 3% річних та інфляційних втрат з огляду на введення воєнного стану на території України, а також з посиланням на ті обставини, що протягом 2019 - 2023 років діяли кілька моделей виконання ПСО, кожна з яких передбачає потужне фінансове навантаження на державне підприємство, водночас ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" за жоден з років не отримало компенсацію, передбачену законом а також на факт відсутності з боку відповідача вини чи будь-яких умисних дій, направлених на порушення умов договору.

Аналіз постанов Великої Палати Верховного Суду, в яких застосовувалась частина друга статті 625 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку, що Велика Палата кваліфікує проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальну форму відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц.

В той же час судом враховано, що у пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 викладена правова позиція, щодо права суду зменшувати розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Так, у вище вказаному пункті зазначене таке: «з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності, передбачених статтею 625 ЦК України у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника».

Отже, за висновками Великої Палати Верховного Суду з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд, може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Зазначаючи про наявність обставин непереборної сили, відповідач посилається на оголошення в Україні воєнного стану у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, тобто наголошує на настанні форс-мажорних обставин, які засвідчені листом Торгово-промислової палатою України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, в якому зазначається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Узагальнюючими обставинами непереборної сили є їх об`єктивна і абсолютна дія, яка розповсюджується на невизначене коло осіб та неможливість передбачення та відвернення цих обставин. До таких обставин відносяться перш за все природні та техногенні явища катастрофічного характеру (землетрус, повінь, пожежі тощо), а також соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо).

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Згідно зі статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Виходячи з аналізу приписів статті 218 Господарського кодексу України звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відбувається за умови, якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань.

При цьому, сторона, яка не виконує зобов`язання, повинна довести існування конкретних обставин, які мають непереборний характер і які унеможливили виконання зобов`язання. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Так, у постановах Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і під час їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17.

Наразі, введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

В той же час, у даному випадку строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг сплив 14.02.2022, тобто до початку обставин непереборної сили, на які посилається відповідач.

Суд також не вбачає винятковості обставин для зменшення розміру процентів річних та інфляційних втрат щодо фінансового стану на державного підприємства, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань.

Суд, оцінюючи обставини справи, враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, а також інтереси сторін, дії/бездіяльність обох сторін у даному випадку суд не вбачає винятковості обставин для зменшення розміру процентів річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов`язку здійснити оплату заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська 3, Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" (вул. Набережна 33, Віта-Поштова, Києво-Святошинський район, Київська область, 08170, ) суму основного боргу у розмірі 1 624 027 (один мільйон шістсот двадцять чотири тисячі двадцять сім) грн 61 коп., 3% річних у розмірі 60 200 (шістдесят тисяч двісті) грн 26 коп., інфляційні втрати у розмірі 471 303 (чотириста сімдесят одна тисяча триста три) грн 03 коп., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 32 332 (тридцять дві тисячі триста тридцять дві) грн 96 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.09.2023

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА