РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.07.2023Справа № 910/6327/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., за участю секретаря судового засідання Гаврищук К.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Технова" вул. Предславинська, буд. 31/11, офіс 87, м. Київ, 03150

до 1. Фонду комунального майна Чернігівської міської ради вул. Мстиславська, 8, м. Чернігів, Чернігівська область,14000

2. Чернігівської обласної державної адміністрації вул. Шевченка, 7, м. Чернігів, 14000

3. Чернігівської міської ради вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Комунальне підприємство "ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Чернігівської міської ради 14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, вулиця Ушинського, будинок 23

про визнання договору припиненим, визнання відсутнім права та зобов`язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача: Віценко А.Г., Федотова О.С. (в режимі відеоконференції), Фесенко О.М.

від відповідача 1: Єпінін О.Ю., Неговська О.М.

від відповідача 2: Швидкова В.О.

від відповідача 3 : Мурзенюк К.В.

від третьої особи: Руденюк П.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Технова" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, Чернігівської обласної державної адміністрації та Чернігівської міської ради про:

- визнання господарські зобов`язання (відносини) за Договором оренди єдиного майнового комплексу № 1 від 25 грудня 2000 року, зі змінами та доповненнями, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕХНОВА" та Фондом комунального майна Чернігівської міської ради, припиненими 31 березня 2023 року;

- визнання відсутнім право Фонду комунального майна Чернігівської міської ради вимагати сплати орендної плати за користування єдиним майновим комплексом комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ" за Договором оренди єдиного майнового комплексу №1 від 25 грудня 2000 року, зі змінами та доповненнями, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕХНОВА" та Фондом комунального майна Чернігівської міської ради з 31 березня 2023 року;

- зобов`язання Чернігівську обласну державну адміністрацію забезпечити підписання Фондом Комунального майна Чернігівської міської ради акту приймання-передачі майна, а саме комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ";

- зобов`язання Чернігівську міську раду забезпечити підписання Фондом комунального майна Чернігівської міської ради акту приймання-передачі майна, а саме комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ";

- зобов`язання Фонд комунального майна Чернігівської міської ради підписати акт приймання-передачі майна, а саме комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на факт припинення з 31.03.2023 року укладеного з відповідачем 1 як орендодавцем Договору оренди єдиного майнового комплексу № 1 від 25.12.2000 року та відсутність у відповідача 1 права вимагати сплати орендної плати за вказаним договором з 31.03.2023 року. При цьому позивач зазначає про ухилення орендодавця від прийняття об`єкта з оренди згідно акту приймання - передачі майна з урахуванням умов укладеної позивачем з відповідачем 1 Угоди про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ" від 16.12.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6327/23, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 17.05.2023 року та цією ж ухвалою за ініціативою суду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Комунальне підприємство "ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Чернігівської міської ради (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, вулиця Ушинського, будинок 23, ).

Судом повідомлено, що через канцелярію суду від уповноваженого представника відповідача 2 - Чернігівської обласної державної адміністрації надійшов відзив №05-07/8616 від 11.05.2023 року на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що Чернігівська ОДА не наділена повноваженнями з забезпечення вчинення дій органами місцевого самоврядування, в тому числі і виконавчими органами рад, зокрема, щодо забезпечення прийняття комунальної частки єдиного майнового комплексу органом місцевого самоврядування, відтак, зазначає про безпідставність тверджень позивача про неможливість відновлення прав товариства без зобов`язання відповідача 2 вчинити дії щодо забезпечення прийняття відповідачем 1 комунальної частки ЄМК. Відзив разом з доказами надсилання його на адресу сторін судом долучено до матеріалів справи.

Також через канцелярію суду 15.05.2023 року від уповноваженого представника відповідача 3 надійшов відзив № 70 від 11.05.2023 року на позовну заяву, за змістом якого Чернігівська міська рада не визнає позовні вимоги та зазначає, що процедура повернення орендованого цілісного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» не була завершена у строки, обумовлені Угодою про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 16.12.2022 року, та наказом Фонду комунального майна Чернігівської міської ради від 26.12.2022 року №01-06/126 «Про створення спільної комісії по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства» саме з вини позивача. Додатково відповідач 3 наголошує на відсутності підстав для дострокового припинення Договору оренди з 31.03.2023 року, позаяк сторонами не було досягнуто згоди щодо зміни (розірвання) договору на умовах і в порядку, встановлених чинним законодавством, а також зазначає про обрання позивачем неналежного способу захисту, пред`явлення позову до неналежних відповідачів та зловживання позивачем процесуальними правами. Відзив судом долучено до матеріалів справи.

В свою чергу, 15.05.2023 року через канцелярію суду від уповноваженого представника третьої особи надійшли письмові пояснення б/н від 12.05.2023 року, в яких КП «Теплокомуненерго» ЧМР просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись відсутність підстав для припинення Договору оренди, позаяк відповідач 1 взагалі не давав на це згоду як орендодавець та, окрім цього, позивачем порушено як вимоги постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 року «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», яка діє в умовах воєнного часу, так і умови самої Угоди. Також третя особа наголошує, що позивач маніпулює підсудністю, а обрані способи захисту є неналежними, адже відповідач 2 взагалі не має ніякого відношення до договору оренди, позовні вимоги в принципі неможливо об`єднати та заявлені вимоги є неефективними, а саме в частині вимог про зобов`язання забезпечити підписання акту приймання-передачі, у зв`язку з чим просить суд визнати згідно ст. 43 ГПК України зловживанням процесуальними правами звернення позивача з даним позовом. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Від уповноваженого представника відповідача 1 через канцелярію суду 16.05.2023 року надійшов відзив 7-4/344 від 11.05.2023 року на позовну заяву, разом з доказами надсилання сторонам. Так, у поданому відзиві ФКМ ЧМР вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки недотримання строків оформлення звіту про оцінку майна та рецензії на звіт унеможливило проведення робіт по складанню передавального та розподільчого балансу з виділенням по кожному рядку комунальної частки та частки орендаря, оформлення та підписання тристороннього акту приймання-передавання майна без порушення вимог Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 07.08.1997 року № 847, а також позивач не виконав зі свого боку умови абзацу 2 розд.5 Угоди від 16.12.2023 року та розділу 6 Договору про надання послуг по незалежній оцінці майна від 12.01.2023 року № 1. Окрім цього відповідач 1 наголошує, що саме недотримання позивачем термінів, передбачених Угодою про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди в строк до 20.03.2023 року не дало можливості спільній комісії по розмежуванню і оцінці майна за даними інвентаризації і передавального балансу в 15-денний строк після їх отримання скласти акт оцінки вартості ЄМК орендованого підприємства за встановленою формою з зазначенням у ньому комунальної частки та частки орендаря, що, в свою чергу, унеможливило дострокове припинення Договору оренди, строк дії якого складає 20.08.2023 року, та у зв`язку з чим 30.03.2023 року Чернігівська міська рада своїм Рішенням № 30/ VIII-13 скасувала «Рішення про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 25.12.2000 року № 1». Додатково відповідач зазначає про обрання позивачем неналежного способу захисту, безпідставне залучення Чернігівської ОДА як відповідача у справі з метою штучної зміни підсудності та просить суд визнати зловживанням процесуальними правами вказані дії позивача, у зв`язку з залишити позовну заяву без розгляду. Відзив судом долучено до матеріалів справи.

У підготовчому судовому засіданні 17.05.2023 року судом протокольною ухвалою оголошено перерву для надання позивачу можливості подати відповіді на відзиви.

Судом доведено до відома учасників справи, що засобами електронного зв`язку 22.05.2023 року від позивача надійшли заперечення б/н від 22.05.2023 року на клопотання сторони відповідача 3 про залишення позову без розгляду, а також відповідь на відзиви та пояснення б/н від 22.05.2023 року, в яких позивач не погоджується з доводами відповідачів та третьої особи, зазначаючи про виконання позивачем всіх умов Угоди, ненадання відповідачами 1, 3 доказів вчинення всіх дій щодо забезпечення оцінки ЄМК у встановлений договором строк, а також наголошує на участі представників відповідача 3 у складі спільної комісії сторін по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства та здійснення контролю питання припинення Договору оренди з боку відповідача 2, у зв`язку з чим Чернігівську обласну адміністрацію та Чернігівську міську раду було визначено відповідачами 2,3 у даному позові. Документи судом долучені до матеріалів справи.

Проте, у зв`язку з тимчасовою, поза графіком відпусткою судді Селівона А.М., призначене на 06.07.2023 року підготовче судове засідання не відбудеться, відповідно ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2023 року призначено розгляд справи на 14.06.2023 року.

Так, через канцелярію суду 29.05.2023 року від уповноваженого представника відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив № 7-4/381 від 26.05.2023 року, в яких ФКМ Чернігівської міської ради просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог; від уповноваженого представника відповідача 2 надійшли 30.05.2023 року заперечення на відповідь на відзив № 05-07/9551 від 26.05.2023 року; від уповноваженого представника відповідача 3 також надійшли 30.05.2023 року заперечення на відповідь на відзив № 90 від 26.05.2023 року. Вказані документи судом долучено до матеріалів справи.

У підготовчому судовому засіданні 14.06.2023 року відповідачі 1, 2, 3 наполягали на тому, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки відповідач 2 не має відношення до спірного Договору оренди, залучений до справи для зміни підсудності, а також позовні вимоги до відповідача 2 мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з чим наполягали на залишенні позовної заяви без розгляду.

У свою чергу в судовому засіданні 14.06.2023 року представник позивача проти вказаних клопотань заперечував, посилаючись на те, що забезпечення сталої роботи ЄМК знаходиться у межах повноважень відповідача 1 відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 13, п.2 ст. 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», оскільки ЄМК є теплогенеруючим комплексом, що забезпечує постачання теплової та електричної енергії на території міста Чернігів. Як вбачається із листа Чернігівської обласної державної адміністрації від 06 квітня 2023 року, питання дострокового припинення договору оренди перебувало на постійному контролі Чернігівської обласної державної адміністрації, відповідач 2 надавав доручення відповідачу 3 щодо розгляду питання зупинення дії рішень Чернігівської міської ради від 31.05.2022 № 17А/ІІІ-1 «Про надання згоди на дострокове припинення договору єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ»» та від 27.10.2022 року № 23Л/ІІІ-3 «Про внесення змін до рішення міської ради від 31.05.2022 року № 17Л/ІІІ-1 «Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ»», а також відповідач 2 надавав доручення відповідачу 1 у разі зупинення дії рішень, розпочати процедуру передачі ЄМК у зв`язку із закінченням договору оренди, що діє до 20.08.2023 року. Отже, Чернігівська обласна державна адміністрація таким чином реалізувала свої повноваження щодо забезпечення прийняття комунальної частки ЄМК відповідачем 1.

Окрім того, позивач посилався на той факт, що з введенням на території України воєнного стану, що мало місце Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 68/2022, відповідач 2 набув статусу воєнної адміністрації, у зв`язку з чим він набув особливі функції, які не були йому притаманні в мирний час, які, зокрема, стосуються питань оренди державного та комунального майна, та посилався на п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», яка визначає особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану та встановлює право орендаря направити заяву про припинення договору оренди державного або комунального майна відповідній обласній військовій адміністрації (за певних обставин).

З огляду на вищевикладене позивач вважає, що за відсутності зобов`язання відповідача 2 забезпечити підписання відповідачем 1 акту приймання-передачі, його права не будуть відновлені.

Так, розглянувши в судовому засіданні 14.06.2023 року викладене у відзиві на позовну заяву клопотання відповідача 3 про залишення позову без розгляду на підставі зловживання процесуальними правами відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ГПК України, зокрема, щодо необґрунтованого або штучного об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставного залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою, суд зазначає, що однією з засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно, застосовуючи при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Згідно з ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 4 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

За приписами частини 3 ст. 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Як зазначено Верховним Судом в ухвалі від 07.08.2019 року у справі № 910/11287/16, господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Суд зазначає, що відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також позивач має право самостійно обирати спосіб захисту свого права, в той час як судом надається оцінка обраних позивачем способів захисту права під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

При цьому враховуючи приписи ч. 5 ст. 30 ГПК України, згідно якої спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду, з урахуванням суб`єктного складу відповідачів, даний спір має розглядатись Господарським судом міста Києва.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на обґрунтування позивачем в позовній заяві підстав зазначення в якості відповідача 2 саме Чернігівську обласну державну адміністрацію як місцевий орган виконавчої влади, та оскільки вимога до відповідача 2 є похідною, об`єднаною з іншими вимогами підставою виникнення та доказами по справі, а також заявлена в рамках приватно - правового спору, за висновками суду позивачем правомірно об`єднано позовні вимоги, відтак, не вбачається підстав для залишення позовної заяви без розгляду саме з підстав зловживання процесуальними правами відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ГПК України, у зв`язку з чим протокольною ухвалою від 14.06.2023 року відмовлено в задоволенні даного клопотання відповідача 3 про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, судом закрито підготовче провадження у справі № 910/6327/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2023 року.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 13.07.2023 року на стадії вступного слова перед переходом до стадії дослідження доказів судом протокольно оголошено перерву до 20.07.2023 року.

У судові засідання з розгляду справи по суті 13.07.2023 року та 20.07.2023 року з`явилися уповноважені представники позивача, відповідачів 1, 2, 3 та третьої особи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, заперечень та правової позиції, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін та учасників справи станом на 20.07.2023 року до суду не надходило.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 13.07.2023 року та 20.07.2023 року уповноважені представники позивача підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити.

Уповноважені представники відповідачів 1, 2, 3 в судових засіданнях з розгляду справи по суті 13.07.2023 року та 20.07.2023 року проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Уповноважений представник третьої особи у судових засіданнях з розгляду справи по суті 13.07.2023 року та 20.07.2023 року просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.07.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 25 грудня 2000 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ТЕХНОВА» (позивач у справі, орендар за договором) та Фондом комунального майна Чернігівської міської ради (відповідач 1 у справі, орендодавець за договором) було укладено Договір оренди цілісного майнового комплексу №1 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», склад і вартість якого визначено відповідно до Акта оцінки та передаточного балансу вказаного підприємства, складеного станом на 25 грудня 2000 року і становить 33116,00 тис. грн. В тому числі: основні фонди за балансовою вартістю 87252,00 тис. грн., основні фонди за залишковою вартістю 33116,00 тис. грн.

Також, як встановлено господарським судом у справі № 927/913/22 19.05.2021 між сторонами укладено Додатковий договір № 59 до Договору, згідно якого у назві та по тексту Договору слова «цілісний майновий комплекс» замінено словами «єдиний майновий комплекс» та викладено п. 1.1Договору в наступній редакції:

«Пункт 1.1 розділу 1 Договору доповнено абзацом такого змісту: «Орендодавець додатково передає, а орендар приймає - розбірний пластинчастий теплообмінник THERMAKS PTA (GC)-26-P+1365-55-13.78-1K, первісною вартістю 372 291,00 грн.; Всього вартість орендованого майна становить 227 239 262,00 грн.»

Орендар стає правонаступником прав та обов`язків Комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» (п. 1.2 Договору).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» та Порядку віднесення об`єктів до об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 року № 1109, Міністерством розвитку громад та територій України наказом № 167 від 07.09.2022 року затверджено секторальний перелік об`єктів критичної інфраструктури за типами основної послуги - постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, до якого включено Комунальний енергогенеруючий підрозділ «Чернігівська теплоелектроцентраль» ТОВ Фірми «Технова» за типом основної послуги - постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

В свою чергу, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань оборонної роботи та мобілізаційної підготовки.

Так, листом Чернігівської обласної державної адміністрації від 02 квітня 2021 року № М/29/ДСК-79 «Про доведення мобілізаційних завдань» на виконання розпорядження голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 12 березня 2021 року № М-1т, розпорядження Чернігівського міського голови від 30 березня 2021 року № М/45-р ДСК, позивачу надіслані показники мобілізаційного завдання.

Отже, єдиний майновий комплекс Комунальне енергогенеруюче підприємство «Чернігівська ТЕЦ» (далі - ЄМК) є об`єктом критичної інфраструктури, який виконує мобілізаційні завдання.

Розділами 1-10 Договору сторони узгодили предмет договору, умови передачі та повернення орендованого майна, орендну плату, використання амортизаційних відрахувань, права та обов`язки сторін, їх відповідальність, строк дії, умови зміни, розірвання або продовження договору тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно пункту п. 10.1 Договору цей договір діє з 25 грудня 2000 року до 31 грудня 2015 року за умови розгляду через рік результатів роботи орендаря і прийняття рішення по подальшій оренді строк дії Договору оренди становить з 25 грудня 2000 року до 20 серпня 2023 року.

Вказаний Договір підписаний представниками орендаря та орендодавця, скріплений печатками юридичних осіб.

Окрім цього між сторонами 08.10.2019 року укладено Додатковий договір № 57 до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 25.12.2000 року № 1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М. та зареєстрований за реєстровим номером 372, згідно якого сторони внесли зміни до Договору та, зокрема, виклали п. 10.1 Договору в новій редакції: «Договір діє з 25 грудня 2000 року по 20 серпня 2023 року включно. Закінчення строку дії Договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи пеню».

Судом встановлено, що укладений Договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України та §5глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). В силу частини 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне визначення договору оренди міститься і в статті 759 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що право комунальної - це право територіальної громади володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй як безпосередньо так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, у відповідності до статті 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", належить, зокрема, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Фонд комунального майна Чернігівської міської ради Фонд відповідно до п. 1.1 Положення про Фонд комунального майна Чернігівської міської ради утворений Чернігівською міською радою і відповідно до чинного законодавства України здійснює реалізацію політики органів місцевого самоврядування м. Чернігова у сфері управління, приватизації та оренди об`єктів: цілісні майнові комплекси комунальних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), нерухоме майно - будівлі, споруди, нежитлові приміщення та інше окреме індивідуально визначене майно, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Чернігова.

Згідно п. 1.2 Положення про Фонд комунального майна Чернігівської міської ради фонд здійснює управління майном комунальної власності в межах повноважень, визначених міською радою.

Одними з завдань Фонду є реалізація державної та регіональної політики щодо ефективного управління майном комунальної власності, зокрема у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження комунального майна; забезпечення стабільного надходження до міського бюджету коштів за рахунок продажу майна комунальної власності та здачі його в оренду.

Отже, оскільки орендоване майно є комунальною власністю, відносини сторін даного Договору оренди регулюються також Законом України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII від 10.04.1992 року (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), який є спеціальним законом з питань оренди комунального майна та відповідно регулює організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, або майна, що перебуває у комунальній власності.

Вказаний Закон втратив чинність на підставі Закону № 157-IX від 03.10.2019 року з 01.02.2020 року, та згідно п. 2 Прикінцевих положень останнього Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

У відповідності до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

За висновками суду, при укладенні Договору оренди сторони узгодили істотні умови договору, в тому числі щодо об`єкту оренди, його вартості, розміру орендної плати та відшкодування комунальних витрат, порядок передачі та повернення майна, відповідальність сторін та строк дії договору тощо, що підтверджується також матеріалами справи.

Згідно статті 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Вступ орендаря у строкове платне користування майном настає одночасно з підписанням сторонами цього Договору та Акта прийому-передачі майна (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору передача майна в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається територіальна громада міста Чернігова, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Як встановлено Господарським судом Чернігівської області у справі № 927/913/22 за позовом Керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Технова" про стягнення за Договором 21 553 284,14 грн. заборгованості, рішення у якій від 20.12.2022 року набрало законної сили, у відповідності до умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв цілісний майновий комплекс Комунальне енергогенеруюче підприємство «Чернігівська ТЕЦ» згідно Акту оцінки майна від 25.12.2000 року та балансу станом на 25.12.2000 року. Вартість майна, що передається в оренду, згідно Акту оцінки від 25.12.2000 складає 33 116 000,00 грн., на підтвердження чого 25.12.2000 року між позивачем та відповідачем 1 підписано акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу Комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

Факт отримання в оренду та подальше користування комунальним майном сторонами не заперечувався.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Статтею 762 Цивільного кодексу України та статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено обов`язок орендаря вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі.

Згідно частин 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції Додаткового договору № 59 від 19.05.2021 року) орендна плата є платежем, який орендар вносить Орендодавцю незалежно від наслідків господарської діяльності і визначена на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Чернігова, затвердженої рішенням міської ради від 30.07.2007(19 сесія 5 скликання) зі змінами та доповненнями з урахуванням результатів конкурсу (Протокол № 1 засідання конкурсної комісії від 17.10.2000) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - березень 2021 року - 2 765 544,05 грн.

Орендна плата за перший місяць після перерахунку розміру орендної плати - травень 2021 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за квітень, травень 2021 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно п. 3.2 Договору (в редакції Додаткового договору № 59 від 19.05.2021 року) орендна плата перераховується орендарем на рахунок в Казначейство України (ЕАП), щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним».

Пунктом 5.3 Договору оренди передбачений обов`язок орендаря своєчасно й у повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату.

Наразі, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини виконання умов Договору в частині здійснення сплати орендарем орендної плати не є предметом дослідження у даній справі.

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Даний принцип безпосередньо пов`язаний з приписами частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачі, відповідачі, треті особи тощо.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

З огляду на вищевказане фактичні обставини укладення та виконання сторонами умов Договору, зокрема, належного виконання орендодавцем свого обов`язку з передачі в оренду ТОВ Фірма «Технова» цілісного майнового комплексу Комунальне енергогенеруюче підприємство «Чернігівська ТЕЦ» на підставі Договору та, відповідно, прийняття позивачем вказаного майна у строкове платне користування без будь - яких зауважень, а також порушення позивачем своїх зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, встановлені рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20 грудня 2022 року у справі № 927/913/22, яке набрало законної сили, в силу імперативних вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиціальне значення для даної справи та не підлягають повторному доказуванню при розгляді справи № 910/6327/23.

Поряд із цим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 року з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, оскільки м. Чернігів перебувало в епіцентрі активних бойових дій, внаслідок обстрілів ЄМК був істотно пошкоджений, про що позивач повідомив відповідача 1 листом № 321 від 21.04.2022 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

З метою оцінки можливості відновлення ЄМК та отримання висновку щодо можливості працездатності ЄМК з тим обладнанням, що вціліло, позивачем було проведено огляд ЄМК, сформовано перелік майна ЄМК, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації проти України, здійснено фото- та відеофіксацію пошкоджень, а також отримано технічні звіти за результатами обстеження будівельних конструкцій об`єктів, які пошкоджені в результаті збройної агресії російської федерації.

Відповідно до отриманого Висновку термінового експертного дослідження обладнання ЄМК «Чернігівська ТЕЦ», наданого Інститутом Теплоенергетичних технологій (ІТЕТ) Національної академії наук України (№ 235/01-59 від 12.05.2022 року) за результатом проведеного огляду встановлено, що склад обладнання, що лишився неушкодженим, не дозволяє ЄМК працювати у штатному режимі, позаяк ЄМК зазнав значних пошкоджень внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що робить неможливим його безпечну експлуатацію без проведення відповідних ремонтних робіт.

Чернігівською міською радою Розпорядженням №35-р від 18 квітня 2022 року «Про створення робочої групи з питань виявлення ушкодженого і зруйнованого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, що виникло внаслідок військової агресії російської федерації, яке перебуває у складі ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ», створено відповідну робочу групу, якою виявлені значні ушкодження та руйнування майна ЄМК, що зафіксовано в Протоколі №2 від 26.05.2022 року засідання робочої групи з питань виявлення ушкодженого і зруйнованого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, яке перебуває у складі ЄМК, перелік ушкоджень та руйнацій наведено в Додатку №1 до Протоколу № 2, а також зроблено висновок, що ЄМК зазнав значних пошкоджень внаслідок військової агресії російської федерації проти України та такі руйнування роблять неможливим його безпечну експлуатацію без проведення відповідних ремонтних робіт.

В подальшому, 11 травня 2022 року позивач звернувся до відповідача 1 листом № 372, в якому повідомив про значне пошкодження ЄМК та про неможливість його подальшого використання за призначенням, зазначивши, що значне пошкодження ЄМК є підставою для припинення дії Договору оренди, у зв`язку чим позивач просив орендодавця вчинити дії щодо прийняття ЄМК з оренди.

У відповідь на вказане звернення відповідач листом № 7-4/122 від 20 травня 2022 про надання інформації просив позивача у зв`язку з припиненням Договору оренди надати актуальну інформацію про активи, що входять до ЄМК, згідно переліку станом на 25 травня 2022 року.

Наразі, зазначена інформація була надана позивачем відповідачу 1 листом від 02.06.2022 року №408. Зокрема, надано інформацію про перелік основних засобів, які входять до складу орендованого майна ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ», перелік малоцінних необоротних матеріальних активів, які входять до складу орендованого майна ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ», перелік майна, придбаного за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване комунальне майно, інформацію про невід`ємні поліпшення орендованого майна ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ» за рахунок коштів ТОВ ФІРМИ «ТЕХНОВА», інформацію про нараховану, але не використану амортизацію на відновлення орендованого майна.

Розпорядженням міського голови №44-р від 19.05.2022 року «Про створення робочої групи» було створено робочу групу щодо опрацювання питань припинення договору оренди та повернення єдиного майнового комплексу - комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

За результатами проведеного 25.05.2022 року засідання першого засідання Робочої групи з питань повернення ЄМК із оренди узгоджено почати роботу щодо передачі ЄМК до винесення рішення міської ради та створення відповідної комісії, а саме: розпочати ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» підготовку матеріалів до проведення інвентаризації (щодо яких отримано запит ФКМ Чернігівської міської ради), надати інформацію про осіб, що будуть входити до складу комісії по інвентаризації; забезпечити паралельне проходження всіх етапів, що мають таку можливість (інвентаризація та її аудит, тощо), у зв`язку з довготривалим їх процесом для максимального швидкого проходження процесу передачі до орієнтовної кінцевої дати; розробити спільний план графік на підставі дорожньої карти; провести аудит інвентаризації; провести незалежну оцінку; провести аудит оцінки, за рахунок орендаря; провести розподіл майна. Запропонована кінцева дата проведення інвентаризації - 30 червня 2022 року, орієнтовна кінцева дата завершення процесу передачі - 30 вересня 2022 року.

В подальшому позивач листом № 394 від 11.05.2022 року повідомив Чернігівську міську раду та Фонд комунального майна Чернігівської міської ради про здійснення зупинки роботи ЄМК до його відновлення з метою запобігання аварій, подальшого ушкодження і виходу з ладу обладнання.

Чернігівською міською радою 31.05.2022 року було прийнято рішення №17/VIII-1 «Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», відповідно до якого міська рада вирішила: надати згоду на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» укладеного між фондом комунального майна Чернігівської міської ради та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІРМА «ТЕХНОВА» від 25 грудня 2000 року № 1 за згодою сторін в порядку, передбаченому чинним законодавством; визначити 30.09.2022 року датою дострокового припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

Згідно наказу ФКМ Чернігівської міської ради від 07.06.2022 року за № 01-06/30 та наказу від 29.06.2022 року № 01-06/37 створено комісію з інвентаризації орендованого ЄМК та спільну комісію сторін по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) 22 червня 2022 року листом № 10986/14.22/7-22 надіслано позивачу повідомлення про необхідність звернення ліцензіата з заявою про перевірку у зв`язку з передачею ЄМК іншому суб`єкту господарювання та зауважено, що, наразі, позапланові перевірки НКРЕКП не проводяться у зв`язку з відповідним рішенням.

Так, 29 червня 2022 року між позивачем як орендарем та відповідачем 1 як орендодавцем укладена Угода про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 25.12.2000 року №1.

Також на сесії Чернігівської міської ради було прийнято ряд рішень, а саме:

1) рішення міської ради від 30 червня 2022 року № 18/VIII-6 «Про створення Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради (далі - КП «ТКЕ»);

2) рішення міської ради від 30 червня 2022 року № 18/VIII-7 «Про затвердження Програми відновлення єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ»;

3) рішення міської ради від 30 червня 2022 року № 18/VIII-8 «Про уповноваження на здійснення заходів щодо відновлення єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

Окрім цього, з 01 липня 2022 року спільною комісією з інвентаризації майна орендованого підприємства КЕП «Чернігівська ТЕЦ» розпочато проведення повної інвентаризації ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ», що підтверджується наказом ФКМ Чернігівської міської ради від 07.06.2022 року за № 01-06/30 про проведення повної інвентаризації та створення комісії з інвентаризації орендованого підприємства єдиного майнового комплексу КЕМ "Чернігівська ТЕЦ".

Позивачем 01 липня 2022 року отримано від відповідача 1 запит № 7-4/148 щодо надання дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 30.06.2022 або в разі неможливості станом на 01.06.2022 року, на виконання якого листом № 470 від 04.07.2022 року позивачем надана відповідна попередня інформація щодо дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 30.06.2022 року.

В подальшому Чернігівською міською радою 28 липня 2022 року було прийнято рішення №19/VIII-3 «Про визначення КП «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради балансоутримувачем єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», яким: визначено КП «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради балансоутримувачем єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ»; пунктом 2 вказаного рішення встановлено, що відповідач 1 повинен забезпечити передачу єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» в господарське відання КП «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради від орендаря ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» в порядку визначеному чинним законодавством.

На виконання вказаного рішення відповідач 1 звернувся до позивача з запитом № 7-4/205 від 04.08.2022 року щодо надання інформації щодо дебіторської заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та електричної енергії, який останнім отримано 04.08.2022 року, відповідь на який позивачем надана листом № 587 від 18.08.2022 року.

Як встановлено судом, 31 серпня 2022 року відбулось засідання Робочої групи з питання припинення Договору оренди та повернення ЄМК, за результатом якого, оформленим протоколом № 2 від 31.08.2022 року, ухвалено: КП «ТКЕ» Чернігівської міської ради направити листа до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» щодо сприяння укладення договору на постачання природного газу для КП «ТКЕ» ЧМР; ФКМ Чернігівської міської ради та КП «ТКЕ» Чернігівської міської ради приготувати всі необхідні матеріали для отримання ліцензій на провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії.

Окрім цього, за змістом позовної заяви зазначено, що 12 вересня 2022 року відбулось засідання Робочої групи з питання припинення Договору та повернення ЄМК щодо стану припинення договору оренди ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ» та отримання КП «ТКЕ» Чернігівської міської ради дозвільних документів, на якій було обговорено стан повернення ЄМК з оренди та дії вчинені сторонами.

28 вересня 2022 року відбулась Робоча нарада з питання припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ" № 1 від 25.12.2022 року між Чернігівською радою та ТОВ ФІРМА "ТЕХНОВА", за результатом якої складено відповідний Протокол від 28.09.2022 року, яким засвідчено: ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» підтверджує та наполягає на своєму намірі припинити договір оренди №1 від 25.12.2000 достроково, до початку опалювального сезону 2022-2023; Чернігівська міська рада та ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» узгоджують наступний порядок та строки вирішення проблемних питань:

- в зв`язку з затримкою з боку ТОВ «ФІРМА «ТЕХНОВА» та ТОВ «Спецюст» м. Київ, передача звіту про незалежну оцінку разом з рецензією до нього ТОВ «ФІРМА «ТЕХНОВА» гарантується в строк до 01.10.2022 року;

- сторони домовились в строк до 11.10.2022 року вжити заходи з розмежування майна, оформити розподільчий та передавальний баланс та підписати акт приймання-передачі майна єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ»;

- в частині передачі заборгованості за спожитий природній газ відповідно до ст. 22 Закону України «Про теплопостачання», сторони досягли згоди щодо передачі узгодженої сторонами дебіторської заборгованості за надані послуги юридичним та фізичним особам за теплопостачання та електропостачання ТОВ «ФІРМА «ТЕХНОВА» та власне майно ТОВ «ФІРМА «ТЕХНОВА»;

- сторони домовились щодо спільних дій в частині отримання дозвільних документів для здійснення ліцензійної діяльності КП «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради.

Також за результатами наради ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» має офіційно письмово звернутись до Чернігівської міської ради для розгляду та прийняття спільних рішень.

Проте, як встановлено судом та зазначено позивачем в позовній заяві, станом на 30 вересня 2022 року процес повернення ЄМК з оренди завершений не був, позаяк не було вчинено всі необхідні дії відповідно до Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, зокрема, не проведено повну інвентаризацію майна орендованого підприємства.

При цьому, зважаючи на те, що ЄМК є об`єктом критичної інфраструктури, який забезпечує потребу в тепловій енергії споживачів м. Чернігова, а також промислових підприємств міста, враховуючи позицію Міністерства розвитку громад та територій України, відповідно до якої міська влада та ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» мають забезпечити стабільний механізм співпраці та не допустити зриву опалювального сезону, позивачем листом від 11 жовтня 2022 року №729 було запропоновано механізм завершення процесу припинення оренди ЄМК «КЕП Чернігівська ТЕЦ», в тому числі шляхом відтермінування дати припинення Договору оренди єдиного майнового комплексу №1 від 25.12.2000 року до завершення опалювального періоду 2022/2023 років.

Отже, оскільки процедура повернення майна з оренди не була завершена, Чернігівською міської радою 27.10.2022 року прийнято рішення №23/VIII-3 «Про внесення змін до рішення міської ради від 31 травня 2022 року №17/VIII-1 «Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», відповідно до якого міська рада вирішила визначити 31.03.2023 року новою датою дострокового припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

У зв`язку з рішенням Чернігівської міської ради від 27.10.2022 року № 23/VIII-3 «Про внесення змін до рішення міської від 31.05.2022 року №17/VIII-1 «Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», яким визначено дату дострокового припинення спірного Договору - 31.03.2023 року, керуючись Законом України «Про оренду державного та комунального майна», Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 року №847 (далі - Порядок), Положенням про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання), затвердженого постановою КМУ від 2 березня 1993 року № 158, Методикою оцінки об`єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 року № 629, постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003 року, між відповідачем 1 та позивачем 16 грудня 2022 року повторно укладено Угоду про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 25.12.2000 року №1 (далі - Угода), та одночасно припинено дію попередньої Угоди про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 25.12.2000 року №1 від 29 червня 2022 року. Копія Угоди від 16.12.2022 року наявна в матеріалах справи.

Відповідно до вказаної Угоди позивач та відповідач 1 погодили наступну процедуру та строки повернення єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» з оренди: створити спільну комісію сторін по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства; провести повну інвентаризацію майна ЄМК інвентаризаційною комісією відповідно до Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання), затвердженого постановою КМУ від 02 березня 1993 року № 158 (зі змінами та доповненнями) за станом на 31 грудня 2022 року; за даними інвентаризації скласти зведений акт, який погодити з позивачем та затвердити відповідачем 1, надати спільній комісії по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства в строк до 20 січня 2023 року; в строк до 20 березня 2023 року спільній комісії сторін по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства подати позивачу та відповідачу 1 зведений акт інвентаризації ЄМК, протокол розподілу вартості майна між позивачем і відповідачем 1, акт оцінки вартості ЄМК орендованого підприємства з зазначенням у ньому комунальної частки та частки орендаря, акт приймання-передавання від орендаря орендодавцю комунальної частки у майні орендованого підприємства, передавальний та розподільчий баланси.

В свою чергу, відповідно до Угоди позивач зобов`язаний укласти трьохсторонній договір про надання послуг по незалежній оцінці майна між орендарем, орендодавцем, та надавачем послуг по незалежній оцінці майна та виступити платником; укласти договір на проведення аудиту достовірності і повноти проведеної інвентаризації, а також правильності відображення результатів незалежної оцінки в бухгалтерському обліку підприємства; забезпечити відображення результатів незалежної оцінки в бухгалтерському обліку підприємства та складання передавального та розподільчого балансів з виділенням по кожному рядку комунальної частки і частки орендаря на дату проведення повної інвентаризації; погасити заборгованість по орендній платі в строк до 31 березня 2023. Угодою також передбачено, що після затвердження акту оцінки вартості єдиного майнового комплексу орендованого підприємства при припиненні договору оренди в строки, передбачені чинним законодавством, визначена актом комунальна частка у ЄМК орендованого підприємства повертається орендодавцю згідно з актом приймання-передавання майна. Сторонам до 31 березня 2023 укласти Додатковий договір про припинення договору оренди єдиного майнового комплексу №1 від 25 грудня 2000 року.

Як встановлено судом згідно матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, сторонами на виконання Угоди про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 16 грудня 2022 року було вчинено ряд дій щодо повернення орендованого майна з оренди.

Так, на виконання п. 4 Угоди наказом ФКМ Чернігівської міської ради № 01-06/126 від 26.12.2022 року утворено спільну комісію по розмежуванню та оцінці майна орендованого підприємства єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ»; інвентаризаційною комісією, утвореною на підставі наказу Фонду комунального майна Чернігівської міської ради №01-06/123 від 19 грудня 2022 року, проведено повну інвентаризацію орендованого підприємства єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» станом на 31.12.2023 року, за результатами роботи якої 20 січня 2023 року та за даними інвентаризації складено зведений акт, який надано спільній комісії по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства, та разом з іншими матеріалами інвентаризації 20.01.2023 року направлено ТОВ «ІНВЕСТКОН» та голові спільної комісії по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ».

На виконання пункту 5 Угоди 12 січня 2023 року укладено тристоронній договір про надання послуг по незалежній оцінці майна між позивачем - ТОВ Фірма «Технова» (платником), відповідачем 1 - ФКМ Чернігівської міської ради (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТКОН» (виконавець, суб`єкт оціночної діяльності), відібраним за результатом конкурсного відбору суб`єкта оціночної діяльності, проведеного відповідачем 1 для надання послуг по незалежній оцінці майна та рецензування звіту про оцінку майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова.

Також 30 грудня 2022 року укладено додаткову угоду до Договору від 31 травня 2022 року, укладеного позивачем з Приватним підприємством АУДИТОРСЬКА КОМПАНІЯ «ДІ ДЖІ КЕЙ ЮКРЕЙН» на проведення аудиту достовірності і повноти проведеної інвентаризації, а також правильності відображення результатів незалежної оцінки в бухгалтерському обліку позивача на проведення аудиту достовірності і повноти проведеної інвентаризації, а також правильності відображення результатів незалежної оцінки в бухгалтерському обліку підприємства.

В подальшому позивач звернувся до НКРЕКП з заявою № 78 від 31.01.2023 року про здійснення заходу державного контролю, копія якої наявна в матеріалах справи, щодо проведення перевірки додержання ним ліцензійних умов та законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг у зв`язку з достроковим припиненням дії Договору, що має відбутись 31.03.2023 року, та з передачею ЄМК іншому суб`єкту господарювання відповідно до підпункту 27 пункту 3.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22.04.2017 року №308 та підпункту 45 пункту 2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП 27.12.2017 року № 1467, пункту 6.3 глави 6 Порядку ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється НКРЕКП, затвердженим постановою НКРЕКП від 03.04.2020 року № 548.

03.02.2023 року було проведено засідання Спільної комісії по розмежуванню та оцінці майна орендованого підприємства, результати якого оформлено протоколом № 1 від 03.02.2023 року. Зокрема, комісією було вирішено: позивачу - сплатити до 31.03.2023 року орендну плату та прострочену заборгованість за Договором; надати на розгляд комісії документальні підтвердження джерел придбання основних засобів, інформацію щодо використання амортизаційних відрахувань та залишку амортизаційного фонду, підтверджених аудиторським висновком; надати на розгляд комісії інформацію щодо виконання Інвестиційних програм та актів перевірки НКРЕКП; замовити незалежну оцінку визначення суми збитків, завданих підприємству внаслідок збройної агресії російської федерації; надати ТОВ «ІНВЕСТКОН» доопрацьовані матеріали для проведення незалежної оцінки ЄМК в строки визначені законодавством; надати інформацію щодо стану дебіторської заборгованості з зазначенням дати виникнення по кожному контрагенту, щодо якої минув строк позовної давності та не було вчинено заходів щодо її стягнення в судовому порядку; щодо якої вчинялися заходи з її стягнення у судовому порядку, прийнято рішення щодо стягнення, але фактично її не було стягнуто (з зазначенням причини); щодо якої прийнято рішення суду про стягнення, та перебуває на виконанні у виконавчій службі; не минув строк позовної давності, але дії щодо стягнення заборгованості не вчинялися. Відповідачу-1 - підготувати та направити запит управлінню земельних ресурсів Чернігівської міської ради щодо земельних ділянок, які перебувають в постійному користуванні позивача та наявного боргу з орендної плати за земельні ділянки комунальної власності.

При цьому представником ТОВ Фірма «Технова» під час засідання комісії було надано перелік придбаних нових основних засобів за час від початку оренди до дати інвентаризації із зазначенням джерел фінансування, перелік, придбаного за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване майно, інформацію щодо використання амортизаційного фонду по 2021 рік включно, а також проінформовано, що вартість невідокремлюваних поліпшень орендованого майна, здійснених орендарем без погодження з орендодавцем, належить до комунальної частки та відображена в матеріалах інвентаризації, зведеному акті інвентаризації та протоколі розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем , також зауважено стосовно дебіторської та кредиторської заборгованості, що інформація про контрагентів також наведена у матеріалах інвентаризації.

Додатково листом від 27.02.2023 року № 151 позивачем надано відповідачам 1, 3 інформацію по розмежуванню та оцінці майна орендованого підприємства єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», а саме: звіт з надання впевненості незалежного аудитора щодо фінансової інформації про документальні підтвердження джерел придбання основних засобів, щодо використання амортизаційних відрахувань та залишку амортизаційного фонду майна орендованого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», складеного 25.01.2023 року ПП Аудиторська компанія «Ді Джі Кей Юкрейн» станом на 31 грудня 2022 року; звіт ПП Аудиторська компанія «Ді Джі Кей Юкрейн» з надання впевненості незалежного аудитора щодо інформації наведеної у документах (зведений акт) з інвентаризації майна орендованого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» станом на 31 грудня 2022; інформацію щодо дебіторської заборгованості із зазначенням дати виникнення та іншої запитуваної інформації з приводу дебіторської заборгованості; копію договору № 12/24 від 24.02.2023 року з додатком, укладеного з оцінщиком по проведенню незалежної оцінки вартості шкоди та обсягу збитків, завданих майну єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» внаслідок знищення та пошкодження його майна згідно Додатку №1 до Протоколу № 2 засідання робочої групи з питань виявлення ушкодженого і зруйнованого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, що виникло внаслідок військової агресії російської федерації, яке перебуває у складі ЄМК ТОВ ФІРМИ «ТЕХНОВА», у зв`язку із збройною агресією російської федерації, а також визначення інших економічних втрат від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності; баланс (звіт про фінансовий результат) на 31 грудня 2022 року.

Окрім цього, листом позивача № 205 від 15.03.2023 року додатково надано доповнену інформацію комісії по розмежуванню та оцінці майна орендованого підприємства єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ»: звіт з надання впевненості незалежного аудитора щодо фінансової інформації про документальні підтвердження джерел придбання основних засобів, щодо використання амортизаційних відрахувань та залишку амортизаційного фонду майна орендованого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» складеного станом на 31 грудня 2022 року; звіт з надання впевненості незалежного аудитора щодо інформації наведеної у документів ЗВЕДЕНИЙ АКТ повної інвентаризації майна орендованого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» складеного станом на 31 грудня 2022 року.

Як встановлено судом за матеріалами справи, у зв`язку з достроковим припиненням Договору, що має відбутися 31.03.2023 року згідно Угоди, позивач листом № 175 від 07.03.2023 року звертався до орендодавця з проханням про надання проекту додаткового договору на припинення Договору.

Згідно наявного в матеріалах справи листа Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 387/2-14.01/вих./01 від 17.03.2023 року позивача було повідомлено про неможливість достроково припинити договір оренди ЄМК комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» з ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» від 25.12.2000 року №1, оскільки позивачем вчасно не було відображено результати незалежної оцінки в бухгалтерському обліку підприємства та не складено передавальний і розподільчий баланси з урахуванням аудиторського висновку, спільною комісією по розмежуванню і оцінці майна в строки визначені законодавством не складено акт оцінки вартості ЄМК за встановленою формою (стандартизована оцінка). Одночасно ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» зазначеним листом було повідомлено про винесення на розгляд чергової сесії Чернігівської міської ради питання про скасування рішень Чернігівської міської ради від 31.05.2022 року №17/VIII «Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» та від 27.10.2022 року № 23/VIII-3 «Про внесення змін до рішення міської ради від 31.05.2022 року №17/VIII «Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

В свою чергу 20.03.2023 року ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» направлено Фонду комунального майна Чернігівської міської ради лист №217, з доданим до нього звітом про оцінку майна та рецензією на звіт, з повторним проханням надати проект додаткового договору на припиненні дії Договору оренди єдиного майнового комплексу КЕП «Чернігівська ТЕЦ» №1 від 25.12.2000 року та дані нотаріуса, який нотаріально буде посвідчувати вказаний Додатковий договір. Вказаний лист ФКМ отримано 20.03.2023 року.

Окрім цього, станом 22 березня 2023 на виконання пункту 5 Угоди забезпечено відображення результатів незалежної оцінки в бухгалтерському обліку підприємства зі складанням передавального та розподільчого балансів з виділенням по кожному рядку комунальної частки і частки орендаря на дату проведення повної інвентаризації, зокрема, шляхом складання ПП Аудиторська компанія «Ді Джі Кей Юкрейн» Звіту від 21.03.2023 року з надання впевненості незалежного аудитора щодо правильності відображення в бухгалтерському обліку КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ» Фірми «Технова» переоцінки майна єдиного майнового комплексу станом на 31.12.2022 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Листом № 236 від 22.03.2023 року позивачем на адресу Департаменту ЕТЗ та ЖКГ Чернігівської ОДА, Чернігівській міській раді та Фонду комунального майна Чернігівської міської ради за результатом проведених дій по відображенню результатів незалежної оцінки в бухгалтерському обліку підприємства позивачем надано Звіт з надання впевненості незалежного аудитора щодо правильності відображення в бухгалтерському обліку КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» (код ЄДРОПУ - 21680602) переоцінки майна єдиного майнового комплексу станом на 31 грудня 2022 року з доданням передавального та розподільного балансу станом на 31.12.2022 року і на 15.03.2023 року та розшифрування дебіторської та кредиторської заборгованості, власного майна станом на 15.03.2023 року. Зокрема, згідно наявних відміток про реєстрацію на копії вказаного листа останній відповідачами 1 та 3 отримано 22.03.2023 року.

Проте, оскільки вищевказане звернення позивача листом № 175 від 07.03.2023 року щодо надання проекту договору про припинення Договору оренди було залишене відповідачем 1 без задоволення, позивач листом № 254 від 29.03.2023 року «Щодо припинення дії Договору оренди ЄМК» на адресу Фонду комунального майна ЧМР звернувся з пропозицією укладення Додаткового договору про припинення договору оренди ЄМК № 1 від 25.12.2000 року з 31.03.2023 року, в якому також зазначив про виконання орендарем усіх передбачених Угодою процедур щодо повернення ЄМК, наголосивши на необхідності забезпечення присутності представника орендодавця 31.03.2023 року о 12:00 на підписанні договору про розірвання спірного Договору оренди та акту приймання - передачі комунальної частки ЄМК в приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Арестович-Корнійчук О.М. за адресою м. Київ, вул. Антоновича, 41, оф.2. До вказаного листа були додані проекти відповідних документів, зокрема, Додаткового договору.

Вказаний лист згідно відмітки про реєстрацію вхідної кореспонденції відповідачем 1 отримано 29.03.2023 року.

Проте, як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач 1 явку уповноваженого представника 31.03.2023 року не забезпечив, про що представниками позивача було складено відповідний акт. Факт перебування 31 березня 2023 року з 12 години 00 хвилини до 13 години 00 хвилини уповноважених представників ТОВ Фірми «Технова» Аркатова Д.О. та Алексеєнко Т.О. в приміщенні, яке є робочим містом нотаріуса, з метою підписання договору про розірвання Договору та акту приймання-передачі комунальної частки ЄМК, посвідчено Свідоцтвами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Арестович-Корнійчук О.М, що зареєстровано в реєстрі за №53 та № 54 та Актом, складеним представниками позивача б/н від 31.03.2023 року.

Листом № 266 від 31.03.2023 року позивач повідомив Чернігівську міську раду та Фонд комунального майна Чернігівської міської ради про фактичне виконання товариством рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2022 року у справі № 927/913/22, зокрема, в частині погашення заборгованості за оренду комунального майна в сумі 13 715 353,99 грн. боргу та 151 167,88 грн. пені., про здійснення оплати всієї орендної плати за Договором в строк до 31 березня 2023 року та сплату авансового платежу за березень 2023 року, та відсутність заборгованості зі сплати орендної плати.

Разом з тим, 30 березня 2023 року Чернігівською міською радою прийнято Рішення №30/VIII-13 «Про скасування рішень Чернігівської міської ради від 31.05.2022 року № 17/VIII-1 "Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ" та від 27.10.2022 року № 23/VIII-3 "Про внесення змін до рішення міської від 31.05.2022 року" №17/VIII-1 "Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ".

Фондом комунального майна Чернігівської міської ради 31.03.2023 року було направлено на адресу ТОВ ФІРМИ «ТЕХНОВА» лист №7-4/177 щодо укладення додаткової угоди, відповідно до якого на виконання рішення Чернігівської міської ради від 30.03.2023 року №30/VIII-13 «Про скасування рішень» було направлено для підписання відповідний проект додаткової угоди, який, зокрема, передбачав, припинення дії Угоди від 16 грудня 2022 року про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 25.12.2000 року №1.

Окрім цього 04.04.2023 року ФКМ Чернігівської міської ради направив на адресу позивача лист № 7-4/186 «Щодо припинення дії договору оренди», яким відмовився від підписання запропонованого проекту Додаткового договору про припинення Договору оренди Єдиного майнового комплексу від 25.12.2000 року №1 та повідомив, що строк дії Договору оренди закінчується 20.08.2023 року, процедура повернення розпочнеться згідно норм чинного законодавства.

Аналогічна позиція викладена відповідачами 1 та 3 у відзивах на позовну заяву, з посиланням на той факт, що процедура повернення орендованого майна не була звершена з вини позивача, який несвоєчасно надав ТОВ «Інвесткон» вихідні дані, необхідні для незалежної оцінки (річний баланс підприємства та звіт про фінансові результати за 2022 рік), отже оскільки процедура повернення орендованого майна не була завершена, на переконання відповідачів 1, 3 договір оренди не припинився з 31.03.2023 року та продовжує діяти.

Так, в період 03 квітня 2023 року по 11 квітня 2023 року позивач неодноразово звертався до відповідача 1 із листами № 275, № 276, № 277, № 285, № 289, № 292, № 300, № 303, № 307, в яких просив відповідача 1 прийняти комунальну частку ЄМК із оренди, посилаючись на укладення Угоди, досягнення згоди щодо припинення Договору з 31.03.2023 року та виконання орендарем всіх необхідних умов Угоди.

В свою чергу, відповідач 1 листом № 7-4/188 від 04.04.2023 року вкотре наголосив про свою односторонню відмову від Угоди та зазначив, що строк дії Договору закінчується 20.08.2023 року. Лист № 7-4/195 від 06.04.2023 року аналогічного змісту відповідачем 1 направлено позивачеві та отримано останнім 07.04.2023 року.

В подальшому Чернігівською обласною державною адміністрацією на адресу ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» було направлено лист №01-01-15/6629 від 06.04.2023 року, відповідно до якого було зазначено, що з огляду на порушення термінів проведення незалежної оцінки, невирішеність питання розрахунків за енергоносії, завершити процедуру дострокового розірвання договору з дотриманням вимог чинного законодавства було неможливо. Також було повідомлено про прийняття Чернігівської міською радою рішення від 30.03.2023 року № 30/VIII-13 «Про скасування рішень» та висловлено прохання забезпечити дотримання термінів проведення процедури передачі єдиного майнового комплексу «Чернігівська ТЕЦ» у зв`язку із закінченням дії договору про оренду майна та стабільну роботу Чернігівської ТЕЦ до завершення передачі ЄМК до Чернігівської територіальної громади.

Також в матеріалах справи наявний лист відповідача 1 від 07 квітня 2023 року № 7-5/198 «Щодо проведення робіт на ЄМК у міжопалювальний сезон», в якому ФКМ Чернігівської міської ради повідомляє про закінчення строку дії Договору 20.08.2023 року, наголошує на обов`язках позивача згідно Договору, втому числі здійснювати подальшу експлуатацію ЄМК, здійснити підготовку до опалювального сезону, а також вимагає у строк до 14 квітня 2023 року надати план - графік проведення ремонтних робіт, гідравлічних випробувань та організаційно-технічних заходів з підготовки до наступного опалювального сезону 2023-2024 року.

При цьому, 11.04.2023 року позивачем було отримано від відповідача 1 лист від 31.03.2023 року № 7-4/177 «Щодо укладання додаткової угоди», до якого було додано проект Додаткової угоди № 1 щодо припинення дії Договору.

ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» 14.04.2023 року направлено лист-відповідь №320, відповідно до якої було висловлено відмову від укладення зазначеної додаткової Угоди та зауважено, що, на думку товариства, договір оренди єдиного майнового комплексу припинився 31.03.2023 року, а також висловлено вимогу негайно прийняти комунальну частку ЄМК з оренди.

Таким чином, як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач 1 як орендодавець фактично підтвердив домовленість сторін припинити дію Договору оренди 31 березня 2023 року і визнав, що зміна цієї домовленості можлива лише за згодою сторін Угоди.

Додатково позивач наголошує, що звертався до відповідача 1 з вимогами прийняти майно з оренди відповідно до умов чинного законодавства та Угоди, проте жодних фактичних дій орендодавцем здійснено не було, що свідчить про те, що неповернення майна у строк до 31.03.2023 року відбулося саме з вини відповідача 1.

Отже, враховуючи вищенаведене, на переконання позивача ТОВ Фірма «Технова» як орендарем було здійснено всі необхідні дії щодо завершення процесу повернення ЄМК Комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» з оренди, як того вимагає чинне законодавство, а також укладена між сторонами Угода про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 16.12.2022 року. Разом з тим, як зазначено позивачем, відповідач 1 як орендодавець всупереч умовам Угоди відмовився приймати ЄМК з оренди, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогами, зокрема, про зобов`язання відповідача 1 вчинити конкретні дії, передбачені Угодою на прийняття об`єкта оренди, а саме підписати акт приймання-передачі майна - комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», а також зобов`язання відповідачів 2 та 3 забезпечити підписання ФКМ ЧМР акту приймання - передачі майна.

Також позивач зазначає, що оскільки предметом оренди є єдиний майновий комплекс комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», кожен день затримки з боку відповідача 1 щодо прийняття об`єкту оренди спричиняє величезні збитки товариству, яке вимушене утримувати цей об`єкт за власні кошти, у зв`язку з чим позивач зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання відсутнім права орендодавця - ФКМ ЧМР вимагати сплати орендної плати за користування об`єктом оренди за Договором з 31 березня 2023 року.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсними Договору оренди єдиного майнового комплексу № 1 від 25.12.2000 року та Додаткових угод до нього та/або їх окремих положень суду не надано.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 188 Господарського процесуального кодексу України розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 654 Цивільного Кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною 3 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін.

Умовами Додаткового договору № 57 від 08.10.2019 року до Договору сторони виклали п. 10.3 Договору в наступній редакції: « 10.3 У разі наміру дострокового припинення цього Договору ініціатор зобов`язаний попередити про це письмово іншу сторону за два місяці до планової дати припинення», а також п. 10.6: « 10.6 Дія Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено, приватизації об`єкта оренди за участю орендаря, банкрутства орендаря, загибелі об`єкта оренди, достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду».

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 916/2519/16, норма частини 1 статті 654 ЦК України пов`язує форму, у якій повинна вчинятись зміна чи розірвання договору, не з формою, яка є обов`язковою для відповідного договору на час вчинення зміни чи розірвання, а з формою, у якій договір вчинено.

Зокрема, наміри сторін щодо розірвання Договору оренди було зафіксовано в письмовій формі, про що свідчить відповідне звернення позивача від 11 травня 2022 року №372, рішення Чернігівської міської ради від 31 травня 2022 року та від 27 жовтня 2022 року та укладена між сторонами Угода від 16 грудня 2022 року про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

В контексті форми розірвання Договору оренди суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 922/1246/21, якщо зміст правочину, воля сторін зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то він також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, за умови, якщо він підписаний його стороною.

При цьому судом взято до уваги обставини виявлення сторонами Договору (орендарем та орендодавцем) волі на розірвання правочину прямо, чітко та з одночасною фіксацією такого волевиявлення у письмовій формі, без будь - якого застереження щодо настання строку розірвання - 31.03.2023 року в залежності від подій та/або умов.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 910/4391/19, відмова від договору найму за своєю суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав наймодавця, а тому не вимагає згоди другої сторони. За змістом ст. 782 ЦК України, а також виходячи з положень ст.ст. 205, 654 ЦК України відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Додаткових вимог вказані положення ЦК України не містять.

Таким чином, як зазначено позивачем в позовній заяві, встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, погодження розірвання Договору оренди та його дати відбулося шляхом фіксації волевиявлення сторін у відповідних документах та їх обміну, тобто сторони домовились припинити дію спірного Договору оренди 31.03.2023 року за згодою сторін, а також погодили процедуру повернення комунальної частки ЄМК з оренди, яка мала бути розпочата з моменту укладення Угоди та бути завершена до 31.03.2023 року.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України розірвання договору є підставою для припинення зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

В свою чергу суд зазначає, що згідно з частиною 4 статті 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

У відповідності до приписів статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За умовами п. 2.4 Договору вартість майна, що повертається орендарем орендодавцю визначається на підставі передаточного балансу та Акта оцінки, складеного за даними інвентаризації майна на момент припинення договору оренди, звіреного з Актом прийому - передачі комунального майна в оренду. Майно, що повертається, повинно відповідати техніко - економічним показникам комунального підприємства на час передачі його майна в оренду. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами Акту прийому - передачі.

Суд зазначає, що процедура передачі єдиних майнових комплексів регулюється: Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 07.08.1997 року № 847 (далі - Порядок), Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 року № 157-IX, Методикою оцінки об`єктів оренди, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 року №629, Методикою оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 року № 1891, Положенням про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання)», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 року № 158, а також умовами укладеного між позивачем та відповідачем 1 Договором оренди єдиного майнового комплексу № 1 від 25.12.2000 року (зі змінами і доповненнями).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди єдиного майнового комплексу уповноважений орган управління або його правонаступник зобов`язаний прийняти рішення про балансоутримувача єдиного майнового комплексу, повідомити про це орендодавця та забезпечити прийняття єдиного майнового комплексу на баланс протягом трьох місяців з дати отримання рішення про припинення договору оренди згідно з Порядком повернення орендованих єдиних майнових комплексів після припинення або розірвання договору оренди, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Орендар зобов`язаний передати єдиний майновий комплекс підприємству, визначеному уповноваженим органом управління або його правонаступником, а балансоутримувач та уповноважений орган управління зобов`язані прийняти єдиний майновий комплекс згідно з Порядком повернення орендованих єдиних майнових комплексів після припинення або розірвання договору оренди, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку він поширюється на випадки повернення цілісних майнових комплексів державних підприємств та організацій, їх структурних підрозділів, цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів після припинення (внаслідок закінчення строку) договору оренди, розірвання договору оренди за погодженням сторін або за рішенням суду; інвентаризація та оцінка майна орендованого підприємства здійснюються до дати закінчення договору оренди.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що зміст і послідовність процедур припинення або розірвання договору оренди і реорганізації орендованого підприємства визначаються цим Порядком (якщо інше не передбачено актом Кабінету Міністрів України), договором оренди та досягнутою між орендодавцем і орендарем не пізніше як за три місяці до визначеної дати припинення (розірвання) договору оренди домовленістю, яка може бути оформлена відповідною угодою. Якщо договір оренди розірвано за рішенням суду, то угода укладається протягом 5 днів після того, як це рішення набрало законну силу.

Угодою може передбачатися: а) створення спільної комісії сторін по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства (протягом 5 днів); б) проведення повної інвентаризації майна орендованого підприємства (протягом 15 днів); в) оцінка майна орендованого підприємства та державної і орендарської часток у ньому (протягом 15 днів після затвердження результатів інвентаризації); г) погашення орендарем заборгованості по орендній платі; ґ) реорганізація орендованого підприємства.

Згідно пункту 5 Порядку на підставі досягнутої домовленості орендодавець своїм наказом утворює спільну комісію по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства (далі - Комісія), до складу якої входять представники орендодавця і орендаря. На вимогу однієї з сторін до роботи в Комісії можуть залучатися і представники органу управління відповідним державним майном.

Відповідно до пункту 8 Порядку під час проведення інвентаризації Комісія має вирішити такі задачі: а) здійснити розмежування майна, що належить державі, і майна орендаря; б) документально засвідчити джерела придбання нових основних засобів та капітального ремонту орендованих державних основних засобів за час від початку оренди до дати інвентаризації; в) документально підтвердити наявність згоди орендодавця на здійснення орендарем невідокремлюваних поліпшень орендованого майна.

Згідно пункту 6 Порядку повна інвентаризація майна орендованого підприємства проводиться інвентаризаційною комісією, утвореною орендодавцем, станом на останнє число місяця в період, що настає не раніше ніж за три місяці до дати закінчення строку дії договору оренди та завершується не пізніше зазначеної дати. Дата інвентаризації збігається з датою оцінки.

Таким чином, чинне законодавство визначає конкретні строки проведення етапів процедури припинення або розірвання договору оренди і реорганізації орендованого підприємства та встановлює конкретну хронологічну залежність між датою завершення повної інвентаризації та датою закінчення строку дії договору.

Згідно з пунктом 10 Порядку за даними інвентаризації складаються зведений акт інвентаризації та протокол розподілу вартості майна між орендодавцем і орендарем, які Комісія подає на погодження орендарю і затвердження орендодавцю. На основі протоколу про результати інвентаризації складаються передавальний і розподільчий баланси з виділенням по кожному рядку часток держави і орендаря.

Оцінка цілісного майнового комплексу орендованого підприємства і часток держави та орендаря в ньому здійснюється на дату повної інвентаризації за даними інвентаризації і передавального балансу в 15-денний строк після їх отримання і оформлюється актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу орендованого підприємства у разі припинення або розірвання договору оренди (далі - акт оцінки) за наведеною формою (додаток) (п. 12 Порядку).

При цьому згідно пункту 19 Порядку заборгованість орендаря по орендній платі має бути погашеною до закінчення дії договору оренди. У разі відсутності у орендованого підприємства коштів допускається погашення боргу за рахунок іншого належного орендареві майна орендованого підприємства. При цьому відповідно збільшується частка держави і зменшується частка орендаря у цілісному майновому комплексі, що відображається у акті оцінки і акті приймання-передавання державної частки майна.

Так, відповідно до пункту 20 Порядку після закінчення своєї роботи Комісія подає орендодавцеві і орендареві: а) зведений акт інвентаризації цілісного майнового комплексу орендованого підприємства; б) протокол розподілу вартості майна між орендодавцем і орендарем; в) акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу орендованого підприємства, з зазначенням у ньому державної і орендарської часток у майні; г) акт приймання-передавання від орендаря орендодавцю державної частки у майні орендованого підприємства; ґ ) передавальний баланс; д ) розподільчий баланс.

Як визначено пунктом 21 Порядку у разі незгоди однієї з сторін з результатами розмежування і оцінки майна орендованого підприємства та визначення часток держави і орендаря у статутному капіталі господарського товариства, яке може бути утворене на майні орендованого підприємства, вона може звернутися до суду згідно з законодавством України.

Пунктом 22 Порядку також передбачено, що після затвердження акта оцінки визначена за ним державна частка у цілісному майновому комплексі орендованого підприємства повертається орендодавцю згідно з актом приймання-передавання майна.

Судом враховано викладену в постанові Верховного Суду від 31.07.2019 року у справі №910/20286/16 позицію, згідно якої Порядок передбачає певну етапність повернення орендодавцю цілісного майнового комплексу у разі припинення строку дії договору. При цьому, проведення інвентаризації та оцінки орендованого майна станом на момент припинення договору є обов`язковим, оскільки має на меті визначення вартості та обсягу майна, що належить орендодавцю (тобто вартість майна, що передавалося в оренду) та орендарю (тобто вартість майна, належного орендарю відповідно до статті 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 906/437/16, Порядок передбачає вчинення як орендодавцем, так і орендарем комплексу послідовних дій, необхідних для повернення орендарю цілісного майнового комплексу з орендного користування у разі припинення строку дії договору оренди.

Обов`язковою передумовою для повернення цілісного майнового комплексу державного підприємства з орендного користування є проведення інвентаризації та оцінки орендованого майна, оскільки вчинення зазначених дій має на меті визначення вартості та обсягу майна, що належить орендодавцю (тобто вартості майна, що передавалося в оренду) та орендарю (тобто вартості майна, належного орендарю відповідно до статті 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Таким чином, відповідно до приписів чинного законодавства, на яке посилалися сторони в Угоді та відповідно до якого погодили процедуру повернення майна із оренди, процедура повернення орендованого майна розпочинається лише тоді, коли існує чітка домовленість сторін припинити дію договору оренди у конкретну дату.

Наразі, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.09.2018 у справі №905/3083/17, чинним законодавством передбачено певний порядок повернення державного майна з оренди, а тому сторонами у справі не може бути по-іншому, ніж це передбачено законом, визначатися порядок повернення такого майна з оренди.

Враховуючи вищевикладене та встановлені фактичні обставини суд зазначає, що позивач та відповідач 1 досягли згоди щодо конкретної дату припинення Договору оренди ЄМК - 31.03.2023 року.

Зокрема, 16 грудня 2022 року між відповідачем 1 та позивачем укладено Угоду про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 25.12.2000 року №1, відповідно до якої сторони погодили процедуру та строки повернення єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» з оренди.

При цьому, як свідчать матеріали справи, сторонами Договору оренди були вчинені дії щодо повернення майна з оренди та виконання умов Угоди, про що судом зазначалось вище.

Так, відповідно до умов укладеного між ТОВ Фірма «Технова» (платник), ФКМ ЧМР (замовник) та ТОВ «Інвесткон» (виконавець) Договору № 1 про надання послуг по незалежній оцінці майна від 12.01.2023 року, замовником послуг за яким є відповідач 1, платником - позивач, ТОВ «ІНВЕСТКОН» у строк 17.02.2023 року мало надати Звіт про оцінку майна та рецензію на звіт.

ТОВ «ІНВЕСТКОН» листом від 23.02.2023 року № 24 повідомило ФКМ ЧМР, що станом на 23.02.2023 необхідні дані для здійснення оцінки йому не надані (баланс і звіт про фінансові результати), що не дозволяє закінчити роботи із оцінки в строк у відповідності до пункту 20 Порядку. Після отримання зазначених документів ТОВ «ІНВЕСТКОН» необхідно додатково 10 календарних днів для завершення виконання робіт з оцінки. Копія вказаного листа наявна в матеріалах справи.

В свою чергу відповідач 1 повідомив позивача листом № 7-3/116 від 23.02.2023 року про порушення останнім умов Договору № 1 про надання послуг по незалежній оцінці майна від 12.01.2023 року шляхом ненадання виконавцю оцінки балансу підприємства станом на 31.12.2022 року, у зв`язку з чим у ТОВ «Інвесткон» відсутня можливість виконати роботи з оцінки в строки, що, в свою чергу, призведе до неможливості дострокового припинення Договору оренди.

Необхідні документи були надані позивачем ЧМР та ФКМ ЧМР листом від 27.02.2023 року № 151, зокрема, позивач надав звіт з надання впевненості незалежного аудитора щодо фінансової інформації про документальні підтвердження джерел придбання основних засобів, щодо використання амортизаційних відрахувань та залишку амортизаційного фонду майна орендованого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» складеного станом на 31.12.2022 року; звіт з надання впевненості незалежного аудитора щодо інформації наведеної у документів Зведений акт повної інвентаризації майна орендованого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» складеного станом на 31.12.2022 року; інформацію щодо дебіторської заборгованості із зазначенням дати виникнення та іншої запитуваної інформації з приводу дебіторської заборгованості.

Листом № 24 від 17.03.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвесткон» на виконання умов договору № 1 від 12.01.2023 року було надано позивачеві звіт про оцінку майна станом на 31.12.2022 року та рецензію на даний звіт.

В свою чергу, звіт про оцінку майна та рецензія на звіт відповідачу 1 були надані лише 20.03.2023 року, тобто у строк, що значно перевищує 10 календарних днів, на які вказував ТОВ «ІНВЕСТКОН» у листі від 23.02.2023 року № 24.

Окрім цього як свідчать матеріали справи, позивач станом на 22.03.2023 року на виконання пункту 5 Угоди забезпечив відображення результатів незалежної оцінки в бухгалтерському обліку підприємства зі складанням передавального та розподільчого балансів з виділенням по кожному рядку комунальної частки і частки орендаря на дату проведення повної інвентаризації та направив їх відповідачам 1, 2 листом від 22.03.2023 року № 236. При цьому обставини та строки такого надання необхідних для формування акту оцінки вартості ЄМК документів відповідачем 1 та відповідачем 2 не заперечуються.

Відповідно до п. 4 Угоди в строк до 20.03.2023 року спільна комісія сторін по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства мала подати позивачу та відповідачу 1 зведений акт інвентаризації ЄМК, протокол розподілу вартості майна між позивачем і відповідачем 1, акт оцінки вартості ЄМК орендованого підприємства з зазначенням у ньому комунальної частки та частки орендаря, акт приймання-передавання від орендаря орендодавцю комунальної частки у майні орендованого підприємства, передавальний та розподільчий баланси. Тобто, обов`язок скласти вказані документи покладено на комісію, створену згідно наказу ФКМ ЧМР № 01-06/126 від 26.12.2022 року, до складу якої входили представники як позивача, так і відповідачів 1 та 3, а також КП «Теплокомуненерго» ЧМР та ПП «Аудиторська компанія «Ді Джі Кей Юкрейн».

Оскільки позивач лише 22.03.2023 року забезпечив відображення результатів незалежної оцінки в бухгалтерському обліку підприємства зі складанням передавального та розподільчого балансів з виділенням по кожному рядку комунальної частки і частки орендаря на дату проведення повної інвентаризації, спільною комісією не було здійснено у строк до 20.03.2023 року підготовку та складення акту оцінки вартості ЄМК за встановленою формою із зазначенням у ньому комунальної частки та частки орендаря у ЄМК, а також акт приймання-передачі, а також, відповідно, не надано ці документи позивачу та відповідачу 1, позаяк вчинення таких дій без необхідних документів про оцінку майна та балансів мало привести до порушення вимог Порядку вчинення відповідних дій.

В контексті вищенаведеного суд зазначає, що відповідно до приписів статті 3 частини 1 пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.3 ст.509 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цей висновок був застосований також у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі № 461/9578/15-ц (провадження № 14-175 цс 20).

Із встановлених судом обставин вбачається, що поведінка позивача у спірних правовідносинах була добросовісною та розумною, дії орендаря на виконання Угоди є послідовними та спрямованими на досягнення обумовленого домовленостями сторін результату - припинення Договору оренди 31.03.2023 року, у той час як дії відповідачів 1 та 3 - суперечливими, а їх добросовісність - сумнівною, відтак останні не вправі перекладати на позивача негативні наслідки такої поведінки, що унеможливлює відмову у позові у даному спорі.

Наразі, відповідачами не надані належні та допустимі докази неможливості у строк із 22.03.2023 року до 31.03.2023 року складення спільною комісією акту оцінки вартості ЄМК і акту приймання - передачі та надання їх позивачу та відповідачу 1.

Суд наголошує, що з боку позивача як орендаря вчинені всі покладені на нього чинним законодавством та Угодою, залежні від нього дії з метою повернення ЄМК, отже решта подальших дій мала бути вчинена орендодавцем - ФКМ ЧМР, в тому числі складення та оформлення акту оцінки вартості ЄМК і підписання акту - приймання передачі майна.

Зокрема, із матеріалів справи вбачається, що спільна комісія після отримання від позивача необхідних документів взагалі не вчинила жодних дій щодо складання акту оцінки вартості ЄМК за встановленою формою із зазначенням у ньому комунальної частки та частки орендаря у ЄМК, а також складення акту приймання-передачі, що не узгоджується з принципом добросовісної поведінки.

Таким чином, твердження відповідачів 1, 3 про те, що саме недотримання позивачем термінів, передбачених Угодою про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди (строк до 20.03.2023 року) не надало можливості спільній комісії по розмежуванню і оцінці майна за даними інвентаризації і передавального балансу в 15-денний строк після їх отримання скласти акт оцінки вартості ЄМК орендованого підприємства за встановленою формою з зазначенням у ньому комунальної частки та частки орендаря, що, в свою чергу, унеможливило дострокове припинення договору оренди, та у зв`язку з чим 30.03.2023 року Чернігівська міська рада своїм Рішенням № 30/VIII-13 скасувала Рішення про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» від 25.12.2000 року № 1», жодними матеріалами справи не підтверджуються, відтак посилання на той факт, що процедура повернення орендованого майна не була завершена у строк до 31.03.2023 з вини саме позивача, за умови безапеляційного ненадання позивачеві можливості відтермінування строків підготовки необхідних документів та скасування рішенням ЧМР від 30.03.2023 року згоди на дострокове припинення Договору оренди судом оцінюються критично.

Поряд із цим суд погоджується з позицією позивача, що порушення передбаченого п. 12 Порядку 15-ти денного строку на виготовлення оцінки на один день не унеможливлює завершення процедури повернення орендованого майна та зазначає, що за відсутності доказів неможливості вчинення відповідних дій з боку комісії, порушення умов Угоди не призводить автоматично до того, що договір оренди не припиняється у погоджену позивачем та відповідачем 1 дату, позаяк за змістом такої Угоди припинення Договору оренди не ставиться під умову не виконання (неналежного виконання) її положень.

Таким чином суд зазначає, що пропуск строку надання оцінки не може бути визнаний безумовною та автоматичною підставою для відмови у кінцевій реалізації Угоди та дострокове припинення Договору оренди, а тому суд зазначає про відсутність у даному випадку достатніх правових підстав для відмови у припиненні Договору оренди у погоджений строк та подальшого прийнятті майна ЄМК від орендаря.

Окремо суд наголошує, що в даному спорі, виходячи з необхідності захисту інтересів територіальної громади, економії коштів та часу, а також настання строку підготовки до наступного опалювального сезону органи місцевого самоврядування, від імені яких реалізує правомочності орендодавця за спірним Договором оренди Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, мають бути зацікавлені в реалізації кінцевих намірів позивача про припинення правовідносин оренди та пришвидшення процедури належної організації роботи спірної ТЕЦ.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України розірвання договору є підставою для припинення зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Суд звертає увагу на сформульований у пунктах 58-59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 905/2260/17 висновок про те, що правовими нормами ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору.

За змістом норм ч. 1 ст. 631 та ст. 651 ЦК України розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 року у справі №910/7981/17 та у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 року у справі №910/16750/18.

Таким чином, з позовною заявою про розірвання договору позивач має право звернутися лише до закінчення строку дії цього договору, тобто вимога про розірвання договору може бути заявлена лише під час його чинності.

Натомість, під час розгляду даної справи суд виходить з обрання позивачем передбаченого пунктом 7 частини 2 статті 16 ЦК України та абзацом 11 частини 2 статті 20 ГК України способу захисту прав орендаря у виді припинення господарських правовідносин за Договором оренди, який (спосіб захисту) є належним і ефективним за умов існування заперечень орендодавця щодо припинення зобов`язань за цим договором з 31.03.2023 року, тобто до моменту звернення позивача до суду.

При цьому суд наголошує, що звернення позивача з вимогами про визнання господарських зобов`язань (відносин) за Договором оренди ЄМК № 1 від 25.12.2000 року припиненими 31.03.2023 року, зважаючи на встановлений в Угоді відповідний строк, має на меті визначення відсутності у позивача як орендаря будь - яких зобов`язань за спірним Договором оренди на майбутнє.

Так, враховуючи встановлені під час розгляду справи фактичні обставини досягнутої сторонами згоди щодо припинення Договору оренди 31.03.2023 року, виконання позивачем як орендарем умов Угоди щодо послідовності процедур припинення Договору оренди ЄМК суд доходить висновку про припинення з 31.03.2023 року господарських зобов`язань (відносин) за Договором оренди єдиного майнового комплексу № 1 від 25.12.2000 року, зі змінами і доповненнями, у зв`язку з погодженням сторонами дати припинення та виконанням позивачем умов Угоди, а не підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди в зв`язку із припиненням господарських відносин за Договором оренди є наслідком безпідставної відмови орендодавця виконати зобов`язання з прийняття орендованого ЄМК за актом приймання-передачі.

При цьому, за висновками суду, орендар на підтвердження виконання зобов`язання за Договором оренди вправі в судовому порядку вимагати від орендодавця прийняття майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого повернення відповідним актом приймання-передачі, причому ані Договором оренди, ані положеннями законодавства України не передбачено права орендодавця відмовитися від прийняття ЄМК за актом приймання-передачі після припинення господарських зобов`язань за спірним Договором оренди.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями угоди та чинного законодавства не встановлено, що у випадку, якщо з певних причин порушуються строки, передбачені угодою для виконання певних дій, така угода автоматично припиняється або сторона має право в односторонньому позасудовому порядку відмовитися від неї.

Суд зазначає, що приписами чинного законодавства передбачене право орендодавця повернути майно з оренди та у випадку порушень з боку орендаря наявний достатній інструментарій та засоби впливу на останнього, зокрема, передбачений приписами ч. 2 ст. 785 ЦК України механізм. Проте, можливість примусового повернення орендарем майна орендодавцеві у разі, коли останній уникає такого прийняття назад свого майна з оренди, окрім як в судовому порядку, законодавчо не передбачена, отже юридична доля орендованого майна у разі відмови його прийняття від орендаря залишається невизначеною.

Також суд зазначає, що обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за користування майном незалежно від наслідків господарської діяльності визначений статтею 762 Цивільного кодексу України, статтею 286 Господарського кодексу України, частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частиною 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також у пункті 5.3 Договору оренди.

Таким чином, обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном до припинення Договору оренди (до спливу строку дії Договору оренди або розірвання Договору оренди) відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Відтак, зважаючи на встановлені судом обставини припинення 31.03.2023 року господарських зобов`язань (відносин) сторін за Договором оренди єдиного майнового комплексу № 1 від 25.12.2000 року, зобов`язання позивача як орендаря сплачувати орендну плату, за висновками суду, також припиняються з 31.03.2023 року.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (стаття 12 Цивільного кодексу України).

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 16 даного Кодексу встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено також способи захисту суб`єктом господарювання та споживачем своїх прав і законних інтересів.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення.

До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком їх у статті 16 Цивільного кодексу України, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить звернути вагу на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на час звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення, а у разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейським судом з прав людини зазначено, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі заходи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім цього, судом вказано на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 передбачено, що норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" у законі та на практиці, зокрема, у тому сенсі, що його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним/ тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 09.02.2021 у справі №381/622/17.

У постанові Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі №916/1415/19, зокрема, зазначено, що якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Згідно постанови Великої Палати Верховного суду від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17 та постанови Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі № 911/2656/19, звертаючись до суду з вимогою щодо визнання договору припиненим, позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав орендодавця на одержання орендної плати. Водночас, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 20 Господарського кодексу України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача.

Також в постанові від 26.01.2021 року у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити своє право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такого судового розгляду кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20.

Таким чином, за висновками суду належним способом захисту у даних правовідносинах є звернення позивача як орендаря з позовними вимогами про визнання відсутнім права відповідача 1 - Фонду комунального майна Чернігівської міської ради як орендодавця права вимагати сплати орендної плати за користування об`єктом оренди згідно Договору оренди з 31.03.2023 року, що кореспондує визначеним ч.2 ст.20 ГК України самостійним способам захисту прав і законних інтересів шляхом визнання наявності або відсутності прав, у зв`язку з чим відповідні вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому за умови вчинення позивачем як орендарем всіх передбачених Угодою дій, спрямованих на припинення Договору оренди, та зважаючи на бездіяльність Фонду комунального майна Чернігівської міської ради як орендодавця, звернення до суду з позовними вимогами у вказаній редакції є єдиним належним способом захисту порушених прав позивача.

Суд зазначає, що законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря щодо сплати орендної плати та інших платежів з фактом повернення об`єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі.

Так, згідно п. 6 Угоди визначена актом комунальна частка ЄМК орендованого підприємства повертається відповідачу 1 за актом приймання-передавання майна.

Отже, погодженою сторонами необхідною умовою повернення майна ЄМК з оренди є повернення саме за двостороннім актом приймання - передачі, підписаним орендарем та орендодавцем.

При цьому, встановлення факту відсутності орендних правовідносин у зв`язку з припиненням дії Договору оренди без зобов`язання орендодавця оформити повернення майна з оренди відповідно до чинного законодавства та Угоди, а саме за актом приймання - передачі майна, породжує невизначеність фактичного користувача та відповідних прав та обов`язків останнього.

Наразі, позивач у даному спорі звертається з позовними вимогами про зобов`язання Фонду комунального майна Чернігівської міської ради (, адреса: 14000, м. Чернігів, вул. Мстиславська, 8) підписати акт приймання-передачі майна, а саме комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

Виходячи зі змісту пункту 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, яким передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як примусове виконання обов`язку в натурі, позовна вимога про зобов`язання відповідача виконати умови Угоди в частині прийняття об`єкту оренди шляхом підписання акту приймання - передачі є присудженням обов`язку в натурі.

При цьому, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/16744/17 від 14.05.2019 року, такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у договорі.

Тобто, примусове виконання обов`язку в натурі, наслідком чого є імперативне присудження за рішенням суду невиконаного, дає змогу особі, права якої порушені, повністю або частково поновити свої порушені права та отримати той результат, заради якого й укладався договір; у такий спосіб досягається мета позивача - виконання зобов`язання в натурі і захист його майнових прав.

Аналогічний спосіб захисту визнавався ефективним та належним Верховним Судом у справі №908/2017/17.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначалось вище, в квітні 2023 року позивач неодноразово звертався до відповідача 1 як орендодавця за Договором оренди листами № 275, № 276, № 277, № 285, № 289, № 292, № 300, № 303, № 307 з проханням щодо прийняття комунальної частку ЄМК з оренди.

В свою чергу відповідач 1 листами № 7-4/188 та № 7-4/195 відмовив позивачу у прийнятті комунальної частки ЄМК з оренди та повідомив про відмову від припинення Договору оренди у погоджений сторонами строк - 31.03.2023 року.

При цьому відповідач 1 на звернення позивача від 03.04.2023 № 277 направив останньому лист від 07.04.2023 № 7-5/198 щодо проведення робіт на ЄМК у міжопалювальний сезон, у якому вимагав від товариства здійснювати подальшу експлуатацію ЄМК, здійснити підготовку до опалювального сезону, а також у строк до 14.04.2023 року надати план - графік проведення ремонтних робіт, гідравлічних випробувань та організаційно-технічних заходів з підготовки до наступного опалювального сезону 2023-2024 року.

Таким чином, виходячи з підстав та предмету заявленого позову, незважаючи на припинення спірного Договору оренди 31.03.2023 року, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про ухилення відповідача 1 як орендаря від виконання своїх зобов`язань та прийняття комунальної частки ЄМК від позивача, відтак, відповідні позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позаяк, за висновками суду, належним та ефективним способом захисту у даному випадку прав позивача є зобов`язання відповідача 1 підписати акт приймання-передачі майна, а саме комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

В частині позовних вимог ТОВ Фірма «Технова» про зобов`язання відповідача-2 та відповідача 3 забезпечити підписання відповідачем 1 акту приймання-передачі майна, а саме комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», обґрунтовуючи зазначені вимоги тим, що відповідач 1 самостійно не приймає рішення, а виконує рішення відповідача 3, який, в свою чергу, виконує доручення відповідача 2, з посиланням на лист Чернігівської обласної державної адміністрації від 06.04.2023 року № 01-01-15/6629, згідно якого питання дострокового припинення договору оренди перебувало на постійному контролі Чернігівської обласної державної адміністрації перебувало на постійному контролі Чернігівської обласної державної адміністрації, та за результатами низки нарад, проведених Департаментом енергоефективності, транспорту, зв`язку та житлово-комунального господарства Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівській міській раді було доручено розглянути питання зупинення дії рішень про надання згоди до повного виконання умов Договору (до 20.08.2023), а відповідачу 1 - ФМК ЧМР, в разі вирішення питання про зупинку дії Рішень про надання згоди, розпочати процедуру повернення майна із оренди із урахування строку дії договору до 20.08.2023 року, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України обласна державна адміністрація як орган державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження місцевих державних адміністрацій регламентовані Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та іншими нормативно-правовими актами.

Наразі, жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень Чернігівської обласної державної адміністрації щодо забезпечення прийняття комунальної частки єдиного майнового комплексу органом місцевого самоврядування.

До того ж, питання у сфері оборонної роботи та мобілізаційної підготовки, що належать до відома обласної державної адміністрації, не передбачають повноважень із забезпечення прийняття комунальної частки єдиного майнового комплексу органом місцевого самоврядування.

Окремо суд звертає увагу, що порушене питання перебувало на контролі Чернігівської обласної державної адміністрації та розглядалось на нарадах Департаменту енергоефективності, транспорту, зв`язку та житлово-комунального господарства Чернігівської обласної державної адміністрації, оскільки відповідно до статті 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» обласна державна адміністрація уповноважена забезпечувати організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, незалежно від форм власності.

При цьому, обласна державна адміністрація може діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, а отже не може приймати обов`язкових для Фонду комунального майна Чернігівської міської ради рішень.

В свою чергу частиною 1 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 179 Господарського Кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Як визначено пунктом 1 статті 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Так, сторонами договірних відносин, спір щодо реалізації яких розглядається судом в межах даної справи, є орендар - ТОВ ФІРМА «Технова» та орендодавець - Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, а тому обов`язок виконувати взяті на себе господарські зобов`язання покладено саме на них.

Крім того, згідно з частиною 4 статті 35 та частиною 3 статті 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації не мають права втручатися у здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень та не втручаються у господарську діяльність підприємств, установ і організацій, крім випадків, визначених законом.

Отже, особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен з таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 13.07.2022 року у справі № 120/1460/21 та від 18.05.2022 року № 160/3801/19.

Таким чином, Чернігівська обласна державна адміністрація як орган державної влади, що зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України, не наділена повноваженнями з забезпечення вчинення дій органами місцевого самоврядування, в тому числі і виконавчими органами рад, зокрема, повноваженнями щодо забезпечення прийняття комунальної частки єдиного майнового комплексу органом місцевого самоврядування, у зв`язку з чим позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Як зазначалось вище, обов`язок щодо прийняття єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» з оренди з огляду на положення чинного законодавства, умови Договору оренди єдиного майнового комплексу №1 від 25.12.2000 року, а також Угоди про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» лежить виключно на Фонді комунального майна Чернігівської міської ради.

При цьому, стверджуючи про блокування Чернігівською міською радою та Чернігівською обласною державною адміністрацією процедури повернення ЄМК з оренди», позивач посилається на прийняття Чернігівською міською радою рішення від 30 березня 2023 року №30/VIII-13 «Про скасування рішень», яким було скасовано рішення Чернігівської міської ради від 31.05.2022 року №17/VIII «Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ» та від 27.10.2022 року № 23/VIII-3 «Про внесення змін до рішення міської ради від 31.05.2022 року №17/VIII «Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», а з боку Чернігівської обласної державної адміністрації - на лист від 06.04.2023 року №01-01-15/6629.

В контексті вищенаведеного суд зазначає, що позивачем не наведено належних та допустимих доказів того, яким чином лист Чернігівської обласної державної адміністрації від 06.04.2023 року пов`язаний з рішенням Чернігівської міської ради від 30 березня 2023 року №30/VIII-13 «Про скасування рішень» та вплинув на процес повернення єдиного майнового комплексу з оренди, та, окрім цього, позивач у своїй позовній заяві не конкретизує, якими саме нормами закону, договору чи угоди передбачений обов`язок співвідповідачів (Чернігівської міської ради та Чернігівської обласної державної адміністрації) забезпечувати підписання Фондом комунального майна Чернігівської міської ради актів прийому-передачі майна, а також в чому конкретно полягає суть такого «забезпечення».

Частиною 1 статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Статтею 162 ГПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За змістом статті 48 ГПК України, належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Таким чином, належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №278/1258/16-ц, від 25.11.2020 року у справі №233/1950/19.

З аналізу вищевикладеного слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача (співвідповідача) у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який має право подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18 та від 13.10.2020 року №640/22013/18.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене в сукупності позовні вимоги ТОВ Фірма «Технова» в частині зобов`язання відповідача 2 та відповідача 3 забезпечити підписання відповідачем 1 акту приймання - передачі майна, а саме комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», за висновками суду задоволенню не підлягають як безпідставні.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач частково довів в розумінні статті 74 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, та позов відповідачем 1 не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача 1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати господарські зобов`язання (відносини) за Договором оренди цілісного майнового комплексу № 1 від 25 грудня 2000 року, зі змінами та доповненнями, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕХНОВА" (вул. Предславинська, буд. 31/11, офіс 87, м. Київ, 03150, ) та Фондом комунального майна Чернігівської міської ради (вул. Мстиславська, 8, м. Чернігів, 14000, ), припиненими 31 березня 2023 року.

3. Визнати відсутнім право Фонду комунального майна Чернігівської міської ради (вул. Мстиславська, 8, м. Чернігів, 14000, ) вимагати сплати орендної плати за користування єдиним майновим комплексом комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ" за Договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 25 грудня 2000 року, зі змінами та доповненнями, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕХНОВА" (вул. Предславинська, буд. 31/11, офіс 87, м. Київ, 03150, ) та Фондом комунального майна Чернігівської міської ради (вул. Мстиславська, 8, м. Чернігів, 14000, ) з 31 березня 2023 року.

4. Зобов`язати Фонд комунального майна Чернігівської міської ради (вул. Мстиславська, 8, м. Чернігів, 14000, ) підписати акт приймання-передачі майна, а саме комунальної частки єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємства "Чернігівська ТЕЦ".

5. Стягнути з Фонду комунального майна Чернігівської міської ради (вул. Мстиславська, 8, м. Чернігів, 14000, ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕХНОВА" (вул. Предславинська, буд. 31/11, офіс 87, м. Київ, 03150, ) витрати зі сплати судового збору у сумі 8052,00 грн.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 08 вересня 2023 року.

Суддя А.М. Селівон