ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

04.09.2023 № 905/1164/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРИДІАН А» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12; )

до відповідача 1: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

до відповідача 2: Компанії Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) (Gustav Mahlerplein 74 B, 1082 MA, Amsterdam, Koninkrijk der Nederlanden, №67253598)

про визнання права на отримання з 12.04.2018 справедливої вартості за примусово вилучені акції та встановлення її розміру на рівні 2,441 коп. із розрахунку на 1 акцію, а також стягнення солідарно суми компенсації за примусово вилучені акції в розмірі 372 201,07 грн. та відсотків за користування чужими грошовими коштами на загальну суму 87 715,61 грн., -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРИДІАН А» звернулись до Господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 та Компанії Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) про:

- визнання за ОСОБА_4 , Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРИДІАН А» права на отримання з 12.04.2018 справедливої вартості за примусово вилучені акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» та встановлення її розміру на рівні 2,441 коп. із розрахунку на 1 акцію;

- стягнення солідарно з ПРИВАТНОЇ КОМПАНІЇ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ Б.В.» (PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V.) (номер в торговельному реєстрі Торгової палати Нідерландів: 24321697), ОСОБА_2 суми компенсації за примусово вилучені акції Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» в розмірі 372 201,07 грн. та відсотків за користування чужими грошовими коштами на загальну суму 87 715,61 грн.

Дослідивши матеріли справи, суд дійшов висновку про необхідність направлення справи № 905/1164/23 на розгляд Господарському суду Запорізької області, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Аналогічні положення закріплені в ч.1 ст.17 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

За загальним правилом та приписами ч.1 ст.27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим, ч.8 ст.30 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність деяких справ. Зокрема, спори, пов`язані з емісією, обігом, викупом або погашенням емісійних цінних паперів, у тому числі деривативних цінних паперів, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням емітента.

Згідно ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховним Судом було розглянуто справу №905/671/19 за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод про визнання недійсним рішення Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод від 04.05.2018р., оформленого протоколом засідання Наглядової Ради Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод №211 про затвердження ринкової вартості 1 (однієї) простої іменної акції Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод у розмірі 13,13 грн; про визнання права ОСОБА_5 на отримання компенсації за примусово вилучені на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод акції у розмірі з розрахунку 71,83 грн за одну акцію, та винесено постанову від 15.06.2022р.

При розгляді вищезазначеної справи Верховним Судом у п.п.129-132 було встановлено наступне: Відповідач стверджував, що належним відповідачем за такою вимогою є не емітент, а покупець акцій, оскільки саме він визначав ціну у безвідкличній пропозиції про викуп акцій, акції перейшли до нього у власність, на ньому лежить обов`язок з оплати акцій. Суд першої інстанції вказав, що відповідач позбавлений права визначати ціну придбання (це право оферента), його повноваження обмежені тільки затвердженням ринкової вартості акцій, визначеної суб`єктом оціночної діяльності. В умовах відсутності вимог до акціонера, який володіє домінуючим пакетом акцій, про визнання недійсним правочину з примусового викупу акцій (безвідкличної вимоги) або будь-яких інших вимог, вимога про визнання за позивачем права на отримання компенсації за примусово вилучені акції на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій у всіх акціонерів виходить за межі компетенції позивача та суду в межах цієї справи та складу її сторін. Суд апеляційної інстанції мотивувальну частину рішення суду першої інстанції не змінив. Верховний Суд вважає такий висновок помилковим, оскільки в процедурі сквіз-аут покупець (заявник публічної пропозиції) не визначає ціну, за якою викупляються акції. Ця ціна формується з об`єктивних показників (ціни, за якою вчинялися правочини з акціями емітента протягом останніх 12 місяців) та оцінки ринкової вартості акцій, яка затверджується наглядовою радою. Відтак саме емітент та його наглядова рада відіграють ключову роль у визначенні ціни, за якою примусово викупляються акції у міноритарних акціонерів. Верховний Суд вважає, що оскільки ознакою домінуючого контрольного пакету акцій є наявність повного контролю над товариством з боку мажоритарного акціонера (його афілійованих осіб чи осіб, що діють з ним спільно на підставі угоди), то позивач (колишній міноритарний акціонер) має право вибору щодо відповідача, адже вигоду від викупу акцій у міноритарних акціонерів отримує насамперед товариство, у якого суттєво знижуються витрати, а також мажоритарний акціонер, який отримує повний контроль над товариством.

Отже, у спорі, що стосується викупу цінних паперів (акцій), належним відповідачем, в тому числі, може бути бенефіціарний власник, а не тільки емітент. Тому позивачем при зверненні з даним позовом було визначено відповідачем саме бенефіціара. Однак, суть спору від цього не змінюється, тобто спір стосується викупу цінних паперів та порушень, що з ним пов`язані, а отже, для визначення підсудності спору слід керуватись ст.30 Господарського процесуального кодексу України, що визначає виключну територіальну підсудність справ, зокрема ч.8 ст.30 наведеного кодексу.

Тобто, не зважаючи на те, що відповідачем у справі, є кінцевий бенефіціарний власник Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», а не саме товариство, як емітент, справа має розглядатись за місцезнаходженням саме емітента - Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (69008, м.Запоріжжя, Південне шосе 89, оф. 9).

Отже спір у цій справі пов`язаний з викупом цінних паперів, емітентом яких є товариство з місцезнаходженням у м.Запоріжжя.

Оскільки правила виключної підсудності поширюються на спори щодо стягнення суми компенсації за примусово вилучені акції, то спір у цій справі підсудний господарському суду Запорізької області.

В силу норм п.1 ч.1, ч.3 ст.31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Таким чином, виходячи з імперативних приписів п.1 ч.1 ст.31 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що предметом позовних вимог є, зокрема, стягнення суми компенсації за примусово вилучені акції, приймаючи до уваги місцезнаходження емітента, суд дійшов висновку, що спір за позовом ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю Меридіан А до ОСОБА_2 та Компанії Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) не підсудний господарському суду Донецької області, а повинен розглядатись за правилами виключної підсудності господарським судом Запорізької області.

Отже спір у цій справі пов`язаний з викупом цінних паперів, емітентом яких є товариство з місцезнаходженням у м.Запоріжжя.

Оскільки правила виключної підсудності поширюються на спори щодо стягнення суми компенсації за примусово вилучені акції, то спір у цій справі підсудний господарському суду Запорізької області.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

В силу норм п.1 ч.1, ч.3 ст.31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Таким чином, виходячи з імперативних приписів п.1 ч.1 ст.31 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що предметом позовних вимог є, зокрема, стягнення суми компенсації за примусово вилучені акції, приймаючи до уваги місцезнаходження емітента, суд дійшов висновку, що спір за позовом ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю Меридіан А до ОСОБА_2 та Компанії Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) не підсудний господарському суду Донецької області, а повинен розглядатись за правилами виключної підсудності господарським судом Запорізької області.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати матеріали справи № 905/1164/23 за позовом ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРИДІАН А» до ОСОБА_2 та Компанії Метінвест Менеджмент Б.В. (Metinvest Management B.V.) про визнання права на отримання з 12.04.2018 справедливої вартості за примусово вилучені акції та встановлення її розміру на рівні 2,441 коп. із розрахунку на 1 акцію, а також стягнення солідарно суми компенсації за примусово вилучені акції в розмірі 372 201,07 грн. та відсотків за користування чужими грошовими коштами на загальну суму 87 715,61 грн. - за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Ухвала набрала законної сили в день її винесення судом 04.09.2023.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в частині закриття провадження у справі в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.С. Зельман