РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.08.2023Справа № 910/61/22
за позовом Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь"

до відповідачів:

1. Кіровоградської обласної ради

2. Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства

3. Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан"

про визнання незаконним та скасування рішення від 06.12.2013, визнання недійсним договору від 20.12.2013.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Токарєва К.К.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Кіровоградської обласної ради, Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства та Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" про визнання незаконним та скасування рішення Кіровоградської обласної ради №546 від 06.12.2013 "Про надання мисливських угідь у користування ГО "ТМР "Сапсан" та визнання недійсним договір про умови ведення мисливського господарства №32 від 20.12.2013, укладений між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ГО "ТМР "Сапсан".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022, позов задоволено у повному обсязі; визнано незаконним та скасовано рішення Кіровоградської обласної ради №546 від 06.12.2013 "Про надання мисливських угідь у користування ГО "ТМР "Сапсан"; визнано недійсним договір про умови ведення мисливського господарства №32 від 20.12.2013, укладений між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ГО "ТМР "Сапсан".

Постановою Верховного суду від 12.04.2023 касаційну скаргу ГО "ТМР "Сапсан" задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі №910/61/22 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2023 прийнято справу до розгляду, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.05.2023.

Протокольною ухвалою суду від 31.05.2023 відкладено підготовче засідання на 14.06.2023.

07.06.2023 на електронну пошту суду від ГО "ТМР "Сапсан" надійшли письмові пояснення по суті спору з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.04.2023.

08.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.04.2023.

Протокольною ухвалою суду від 14.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів від 08.06.2023 та відкладено підготовче засідання на 27.06.2023.

27.06.2023 на електронну пошту суду від ГО "ТМР "Сапсан" надійшли додаткові пояснення.

27.06.2023 на електронну пошту суду від представника Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" Свиди К.В. надійшла заява про відвід судді Зеленіної Н.І. від розгляду справи.

Ухвалю суду від 27.06.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" Свиди К.В. про відвід судді Зеленіної Н.І. від розгляду справи №910/61/22.

Протокольною ухвалою суду від 27.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2023.

30.06.2023 через відділ діловодства суду від ГО "ТМР "Сапсан" надійшли додаткові пояснення.

25.07.2023 на електронну пошту суду від ГО "ТМР "Сапсан" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 26.07.2023 долучено до матеріалів справи докази, подані разом із клопотанням від 25.07.2023.

У судовому засіданні 26.07.2023 суд заслухав вступне слово представника позивача.

У судовому засіданні представником позивача було заявлено усне клопотання про відкладення судового засідання з метою підготовки клопотання про зупинення провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 26.07.2023 відкладено судове засідання на 29.08.2023.

28.08.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 29.08.2023 представник відповідача-3 заперечував проти задоволення заяви про відкладення судового засідання з огляду на необґрунтованість та безпідставність поданої заяви.

Протокольною ухвалою суду від 29.08.2023 відмовлено у задоволенні заяви позивача про відкладення розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви про відкладення судового засідання сул виходив із наступного.

Подана заява мотивована неможливістю представника позивача прибути у судове засідання через відсутність квитків на потяг. Окрім того, у заяві позивач зазначає, що Верховним Судом не вирішено питання щодо прийняття касаційної скарги на постанову ПАГС у справі №910/2392/22, яка має значення для вирішення справи. Тому, з метою подання заяви про зупинення провадження у справі, позивач просив відкласти розгляд справи.

Разом з тим, позивачем не доведено поважності причин неможливості представника прибути у судове засідання, враховуючи те, що позивач був повідомлений про дату засідання більше ніж за місяць до дати засідання. Клопотання про зупинення провадження у справі позивачем також не заявлялося.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання, а неявка представника позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 29.08.2023 суд заслухав вступне слово представника відповідача-3; представники відповідачів 1, 2, у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

29.08.2023 у судовому засіданні суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представника відповідача-3, як щодо дослідження доказів, так і по суті позовних вимог та заперечень проти позову.

У судовому засіданні 29.08.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградської обласної ради від 14.11.1997 №105 (на підставі Положення про мисливське господарство та порядок здійснення полювання, внесених змін і доповнень до нього, ст. 15 Закону України "Про тваринний світ", з метою поліпшення ведення мисливського господарства і збереження тваринного світу області) вирішено, зокрема:

- надати мисливські угіддя у користування Товариству військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону з правом ведення мисливського господарства і користування тваринним світом терміном на 15 років згідно з додатками 2-4;

- запропонувати користувачам мисливських угідь відповідно до п. 10 Положення про мисливське господарство та порядок здійснення полювання заключити з Державним лісогосподарським об`єднанням "Кіровоградліс" договір про умови ведення мисливського господарства;

- Державному лісогосподарському об`єднанню "Кіровоградліс" періодично проводити перевірку правильності ведення мисливського господарства користувачами угідь і у разі грубих або систематичних порушень ставити питання про вилучення мисливських угідь з користування в установленому законом порядку.

Додатком №4 до вказаного рішення за Товариством військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону закріплено (з правом ведення мисливського господарства і користування тваринним світом) Андрусівське мисливське господарство з наступним розташуванням: Світловодський район: від с. Велика Андрусівка по автодорозі до с. Глинськ, від с. Глинськ по автодорозі до с. Федірки, від с. Федірки по межі Знам`янського району до межі Черкаської області в створі с. Градиськ Полтавської області, від с. Градиськ Полтавської області по воді Кременчуцького водосховища до кам`яного кар`єра, включаючи острови Рибачий, Воронцовський, Кінський і інші безіменні, від кам`яного кар`єра до с. Велика Андрусівка по автодорозі Світловодськ-Чигирин, до повороту на автодорогу Велика Андрусівка - Глинськ; загальна площа - 34000 га.

01.02.2008 між Кіровоградським обласним управлінням лісного та мисливського господарства та Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України укладено договір про умови ведення мисливського господарства, у п. 1.1 якого зазначено, що Рішенням Кіровоградської обласної ради від 14.11.1997 №105 надано Кіровоградській гарнізонній організації ТВМР ЗС України терміном до 14.11.2012 мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 34 тис. га, у тому числі лісові угіддя 4,04 тис. га, польові - 8,26 тис. га, водно-болотні - 21,70 тис. га.

Відповідно до п. 2.1 договору Кіровоградська гарнізонна організація ТВМР ЗС України має право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, зводити у мисливських угіддях необхідні будівлі і біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів ділянок.

Згідно з п. 2.2 договору Кіровоградська гарнізонна організація ТВМР ЗС України зобов`язується, зокрема, використовувати мисливські угіддя відповідно до умов їх надання у користування та за призначенням; вести мисливське господарство на закріплених за ним мисливських угіддях з дотриманням вимог Закону України "Про тваринний світ", Закону України "Про мисливське господарство та полювання", інших нормативно-правових актів у галузі охорони та використання тваринного світу, ведення мисливського господарства.

Відповідно до п. 3 договору Кіровоградське обласне управління лісового та мисливського господарства має право:

- в міру необхідності, але не менше ніж один раз в три роки проводити перевірку виконання Кіровоградською гарнізонною організацією Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України умов договору, його виробничої та фінансово-господарської діяльності в частині організації та ведення мисливського господарства, охорони та відтворення державного та мисливського фонду;

- в разі невиконання або порушення Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України умов договору, попередити її про необхідність усунення порушень у визначений термін або заборонити використання державного фонду терміном до 3-х років;

- у разі систематичного невиконання Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України умов договору подавати до Кіровоградської обласної ради матеріали про припинення користування мисливськими угіддями.

Рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.08.2010 №917 вирішено внести зміни до Рішення від 14.11.1997 №105, зокрема, строк передачі в користування мисливських угідь встановлено строком на 30 років до 2027 року включно.

11.10.2010 між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Товариством військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону укладено додаткову угоду до договору, якою встановлено строк дії договору до 14.11.2027.

Рішенням Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391, керуючись ч. 2 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі ст. 15 Закону України "Про тваринний світ", ст. 1, 9, 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" вирішено достроково припинити право користування мисливськими угіддями Товариству військових мисливців та рибалок ЗС України Кіровоградського гарнізону, яке надано згідно з рішенням обласної ради від 14.11.1997 №105; передати мисливські угіддя до державного мисливського резерву.

Рішенням Кіровоградської обласної ради №546 від 06.12.2013 "Про надання мисливських угідь у користування Громадській організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" вирішено надати у користування Громадській організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" з правом ведення мисливського господарства і користування тваринним світом строком на 15 років мисливські угіддя загальною площею 31 487,76 га, розташовані на території Світловодського району Кіровоградської області.

20.12.2013 між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Громадською організацією "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" було укладено договір про умови ведення мисливського господарства №32, відповідно до умов якого рішенням двадцять п`ятої сесії Кіровоградської обласної ради шостого скликання від 6 грудня 2013 року №546, мисливські угіддя загальною площею 31 487,76 га, з яких лісових мисливських угідь - 4 002,90 га, польових мисливських угідь - 5 188,78 га, водноболотних мисливських угідь - 22 296,08 га, надані в користування з правом ведення мисливського господарства і користування тваринним світом громадській організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" терміном на 15 років до 6 грудня 2028 року включно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 у справі №910/254/20, залишеним без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 та Верховного Суду від 15.09.2021, визнано протиправним та скасовано Рішення Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону", стягнуто з Кіровоградської обласної ради на користь Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Листом №7 від 21.10.2021 позивач звернувся до Кіровоградської обласної ради, в якому просив вжити заходів для поновлення права Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь". У відповідь, остання листом №01-29/438-1 від 23.11.2021 повідомила про прийняття висновків №71 від 17.11.2021.

Листом №03-58/2043 від 08.11.2021 Кіровоградське обласне управління лісового та мисливського господарства повідомило позивача, що рішення не містить положень про втрату громадською організацією "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" права на користування мисливськими угіддями, відсутні положення про розірвання договору про умови ведення мисливського господарства.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що оскільки рішення Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 №391 "Про дострокове припинення права користування мисливськими угіддями Товариством військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону визнано протиправним та скасовано, тобто воно є таким, що не діє з 23.11.2012, договір про умови ведення мисливського господарства від 01.02.2008 року, укладений між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Кіровоградською гарнізонною організацією ТВМР ЗС України є чинним, тому передання цих же мисливських угідь в користування Громадською організацією "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" є незаконним та порушує права позивача на користування мисливськими угіддями. За таких підстав, просить Суд визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської обласної ради №546 від 06.12.2013 "Про надання мисливських угідь у користування Громадській організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан", визнати недійсним договір про умови ведення мисливського господарства №32 від 20.12.2013, укладений між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Громадською організацією "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан".

Заперечуючи проти позову відповідач-1 зазначає, що позивачем не доведено, що при прийнятті рішення та укладенні договору відповідачами було порушено норми чинного законодавства, пов`язані з наданням мисливських угідь у користування. Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону не було юридичною особою станом на день прийняття рішення №917 та №546, додаткової угоди від 11.10.2010 та договору №32, а тому не має права на теперішній час на поновлення прав користувача мисливськими угіддями. Крім того, відповідач - 1 заявив про застосування загального строку позовної давності до вимог позивача.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач-2 зазначає, що Південний регіон не отримував мисливські угіддя в користування. Також заявив про застосування загального строку позовної давності до вимог позивача.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач-3 зазначає, що жодні показники площ мисливських угідь, які були передані в користування відповідачу - 3 на підставі рішення №546 та договору №32 не співпадають із показниками площ мисливських угідь за їх видами та сукупною площею, що були надані позивачу відповідно до рішення №197 та договору від 01.02.2008. Позивач не є стороною договору про умови ведення мисливського господарства №32 від 20.12.2013, а рішення №546 було прийнято з дотриманням норм чинного законодавства України. Також Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону не було юридичною особою станом на день прийняття рішень №917 та №546, договору №32 та додаткової угоди від 11.10.2010, а тому не має права на теперішній час на поновлення прав користувача мисливськими угіддями. Крім того, відповідач-3 заявив про застосування загального строку позовної давності до вимог позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022, позов задоволено у повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано рішення Кіровоградської обласної ради №546 від 06.12.2013 "Про надання мисливських угідь у користування ГО "ТМР "Сапсан". Визнано недійсним договір про умови ведення мисливського господарства №32 від 20.12.2013, укладений між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ГО "ТМР "Сапсан". Судові витрати покладено на Відповідачів.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що суди, пославшись на висновки судів у справі №910/254/20 щодо правонаступництва позивача стосовно Південного регіону Товариства військових мисливців і рибалок Збройних Сил України, належним чином не перевірили обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та які входять до предмета доказування у даному спорі, а саме, щодо наявності порушених прав та обов`язків позивача за договором про умови ведення мисливського господарства від 01.02.2008 (в редакції Додаткової угоди від 11.10.2010), і зокрема, чи входило ТВМР ЗС України Кіровоградського гарнізону до Південного регіону Товариства військових мисливців і рибалок Збройних Сил України та якими доказами це підтверджується; чи діяло ТВМР ЗС України Кіровоградського гарнізону в інтересах юридичної особи, до структури якої входило, укладаючи договір про умови ведення мисливського господарства від 01.02.2008, та на якій правові підставі; чи виникли права та обов`язки у ТВМР ЗС України Кіровоградського гарнізону за вказаним договором з урахуванням приписів статей 80, 91 Цивільного кодексу України щодо правоздатності, або ж у юридичної особи, до складу якої, за твердженням Позивача, ТВМР ЗС України Кіровоградського гарнізону входило як відокремлений підрозділ, враховуючи приписи частин четвертої і п`ятої статті 95 Цивільного кодексу України.

Окрім того, Верховний Суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки доводам відповідача-3 щодо врахування добросовісної поведінки як позивача, так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин, особливості їх нормативного регулювання, надані сторонам права та покладені на них обов`язки, та з урахуванням встановлених обставин щодо звернення позивача з позовом у справі №910/254/20 лише 03.01.2020, тобто через один рік та три місяці після прийняття постанови Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №811/2600/13-а, а отже доведеності поважності причин такого пропуску.

Частиною 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до протоколу установчої конференції Військово-мисливського товариства Одеського військового округу від 04.03.1992 було вирішено реорганізувати Військово-мисливське товариство Одеського військового округу в "Південний регіон Товариства військових мисливців і рибалок України"

Згідно виписки з протоколу Позачергової конференції мисливців ЗСУ від 21.01.1993 до складу Південної регіональної ради Військово-мисливського товариства входить зокрема Кіровоградська гарнізонна рада.

Відповідно до Статуту Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України (затверджений президією Центральної ради Товариства військових мисливців та рибалок України, протокол від 10.09.1993 №13 та зареєстрований Управлінням юстиції Одеської обласної державної адміністрації, свідоцтво №25 від 28.12.1993) Південний регіон Товариства мисливців та рибалок України є добровільною громадською організацією в складі Товариства військових мисливців та рибалок України, яка об`єднує мисливців та рибалок військовослужбовців, в тому числі в запасі і відставці, робітників і службовців ЗСУ та членів їх сімей; Південний регіон Товариства військових мисливців та рибалок України є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в банках, печатку, штампи, бланки та інші реквізити. Гарнізонні організації Південного регіону Товариства створюються за територіальної ознакою.

Із розподільчого акту від 03.02.1994 вбачається, що комісія уклала розподільчий акт про перехід майна та фінансових ресурсів (прав та обов`язків) колишнього Військово-мисливського товариства Збройних сил СРСР, який знаходить на території України, у власність Товариства військових мисливців та рибалок України як єдиного належного правонаступника згадуваного, зокрема станом на 01.01.1992. Майно та фінансові ресурси (права та обов`язки), зазначені в даному акті, переходять Товариству військових мисливців та рибалок України у день підписання акту.

Згідно виписки із протоколу конференції Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України від 14.06.1996, Кіровоградську гарнізонну раду перейменовано на Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону.

Як встановлено судами при первісному розгляді, рішенням Кіровоградської обласної ради від 14.11.1997 №105 вирішено надати мисливські угіддя у користування Товариству військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону з правом ведення мисливського господарства і користування тваринним світом терміном на 15 років згідно з додатками 2-4.

Відповідно до витягу з протоколу конференції Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України від 23.09.1999, Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону перейменовано на Кіровоградську гарнізонну організацію Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, яка входить до складу Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України.

Як вбачається із статуту Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, затверджений у новій редакції Управлінням юстиції Одеської області від 14.03.2000, Південна регіональна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України (Південна регіональна організація) - це добровільна громадська, некомерційна організація, яка є місцевим осередком Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України (Товариство). Південна регіональна організація є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в банках, печатку, та інші реквізити. Південна регіональна організація діє, зокрема, на території Кіровоградської області і має у своєму складі, зокрема, Кіровоградську гарнізонну організацію Південної регіональної організації.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь", затвердженого 20.11.2008 та зареєстрованого 09.09.2010, Громадська організація "Військово-мисливське товариство "Південь" створена шляхом перейменування Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.

Згідно з п. 4.17 Статуту організація має у своєму складі Кіровоградську обласну організацію ГО "ВМТ "Південь" та Андрусівське мисливське господарство.

Кіровоградська гарнізонна рада Південного регіону Товариства військових мисливців та рибалок України, Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, Кіровоградська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України не затверджували статутів чи положень, не були зареєстровані як юридичні особи.

Разом з тим, Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону, перейменоване у Кіровоградська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, входило до структури Південної регіональної організації Товариства військових мисливців і рибалок Збройних сил України, що підтверджується копіями наведених вище статутів та витягів з протоколів.

Як вбачається із матеріалів справи, стороною договору від 01.02.2008 є Кіровоградська гарнізонна організація Товариства військових мисливців і рибалок Збройних сил України. У той же час, стороною додаткової угоди до договору від 11.10.2010 вказано Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" користувачами мисливських угідь є спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Статтею 21 Закону передбачено, що ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Не допускається користування мисливськими тваринами ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку. Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.

Рішенням №917 та додатковою угодою від 11.10.2010 визначено користувачем мисливських угідь - Товариство військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону.

Поряд з цим у тексті додаткової угоди від 11.10.2010 відсутні посилання на те, що Товариство військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону виступало представником будь-якої юридичної особи, та не визначено, що дане Товариство діє на підставі Статуту.

Окрім того, як вказує сам позивач та підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, 23.09.1999 Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України Кіровоградського гарнізону перейменовано на Кіровоградську гарнізонну організацію Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України.

Таким чином, станом на день укладення додаткової угоди відомості про таку юридичну особу як Товариство військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні, дані про затвердження Статуту Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону відсутні; будь-які відомості на підтвердження існування структурного підрозділу, який укладаючи додаткову угоду до договору діяв від імені юридичної особи - матеріали справи не містять.

Таким чином, станом на день прийняття додаткової угоди від 11.10.2010 року Товариство військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону не могло вважатися належним користувачем господарських угідь, оскільки не відповідало приписам ст. 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання".

При цьому, доказів уповноваження Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону та Кіровоградська гарнізонна організація Товариства військових мисливців і рибалок Збройних сил України діяти від свого імені в інтересах юридичної особи, або діяти в інтересах юридичної особи, матеріали справи не містять.

Більш того, положеннями наведених вище статутів не передбачено повноважень гарнізонних організацій на укладення договорів.

Таким чином, доказів того, що Товариство військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону діяло в інтересах Південної регіональної організації Товариства військових мисливців і рибалок Збройних сил України матеріали справи не містять.

Разом з тим, слід зазначити, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачена можливість громадської організації із місцевим статусом (оскільки діє в межах регіону) мати місцеві осередки, філії або представництва.

Доказів реєстрації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону чи то Кіровоградську гарнізонну організацію Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, як юридичної особи, чи навіть як філії - матеріали справи не містять.

Як передбачено п. 4.10 статуту Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України, гарнізонні організації, які не є юридичними особами, зобов`язані легалізуватися в установленому порядку.

Доказів такої легалізації матеріали справи не містять.

Окрім того, положенням статуту не передбачено право гарнізонної організації вчиняти юридично значимі дії в інтересам Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Статтею 91 ЦК України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Виходячи із наведених приписів цивільного законодавства, ні у Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону, ні у Кіровоградську гарнізонну організацію Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України не було необхідного обсягу цивільної правоздатності для укладення договору та додаткової угоди до договору та набуття прав та обов`язків за таким договором, оскільки вони не були (зареєстровані) легалізовані в установленому законом порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до положень статей 80, 91, 95 ЦК України у позивача не виникало прав та обов`язків за договором про умови ведення мисливського господарства від 01.02.2008 та додатковою угодою від 11.10.2010.

Окрім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2023, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2023, у справі №910/2392/23 за позовом Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" до Кіровоградської обласної ради, Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь", про визнання незаконним пункту рішення та визнання недійсною додаткової угоди, вирішено позов задовольнити повністю, визнано незаконним та скасовано підпункт 3 пункту 1 рішення Кіровоградської обласної ради №917 від 18.08.2010 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 14.11.1997 №105 "Про надання мисливських угідь, в користування організаціям області для ведення мисливського господарства", зокрема, у пункті 1 та 2 цифри та слова "терміном на 15 років" замінено цифрами та словами "строком на 30 років до 2027 включно"; визнано недійсною додаткову угоду №07-12/2-29 від 11.10.2010 до Договору про умови ведення мисливського господарства від 21.01.2008, укладену між Кіровоградським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Товариством військових мисливців та рибалок Збройних сил України Кіровоградського гарнізону; стягнуто солідарно з Кіровоградської обласної ради та Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" суму судового збору в розмірі 4 962,00 грн.

Таким чином, відповідно Рішенням Кіровоградської обласної ради від 14.11.1997 №105, договір є діючим до 14.11.2012. Відтак, на момент звернення позивача до суду із даним позовом, строк дії договору про умови ведення мисливського господарства від 21.01.2008 є таким, що закінчився.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 3, 15 та 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 3 ст. 215 ЦК). Тобто існують причини для спору з приводу дійсності правочину, який оспорюється.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/3156/17.

У постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 викладено правову позицію, яка ґрунтуються на тому, що позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний: довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси. Водночас, суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав внаслідок прийняття спірного рішення та укладення спірного договору; судом не встановлено обставин, що внаслідок прийняття спірного рішення та укладення і виконання спірного договору було змінено обсяг прав та обов`язків позивача.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, дійшовши висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У даному випадку судом встановлено фактичну відсутність у позивача порушеного відповідачами права, що унеможливлює надання йому примусового судового захисту та зумовлює відмову у задоволенні позову.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №915/370/16 від 24.04.2019, №916/3545/15 від 05.03.2020).

Як встановлено ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, беручи до уваги відсутність доведеного позивачем порушення його прав, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242, 316 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Громадської організації "Військово-мисливське товариство "Південь" до Кіровоградської обласної ради, Кіровоградського обласного управління лісового та мисливського господарства, Громадської організації "Товариство мисливців і рибалок "Сапсан" про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 08.09.2022.

Суддя Н.І. Зеленіна