ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 Справа № 914/2008/23

м. Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів

до відповідача: Державної митної служби України, м. Київ

в особі відокремленого підрозділу Львівської митниці, м. Львів

про стягнення 348269,29 грн заборгованості за Договором №60116/127 про постачання електричної енергії споживачу від 10.03.2022

Суддя: Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з: Ірина ЗУСЬКО

Представники сторін

від позивача: Кабаль К.І. адвокат,

від відповідача: Тістечко Ю.Я. представник.

1. ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (надалі - позивач, ТОВ «Львівенергозбут») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Львівської митниці (надалі відповідач, Львівська митниця) про стягнення 348269,29 грн заборгованості за Договором №60116/127 про постачання електричної енергії споживачу від 10.03.2022.

1.2. Ухвалою суду від 04.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

1.3. 17.07.2023 в системі Електронний Суд відповідачем сформовано відзив на позовну заяву (вх.№17661/23).

1.4. Ухвалою суду від 17.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

1.5. В судове засідання 28.08..2023 з`явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору.

1.6. Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

2. АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. Позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного Договору №60116/127 про постачання електричної енергії споживачу від 10.03.2022, відповідач не оплатив в повному обсязі вартість електричної енергії за лютий 2023 року. Зокрема позивач вказує на наявність підстав стягнення з відповідача 348269,29 грн заборгованості.

2.2. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що в лютому 2023 року Львівська митниця спожила 105548 кВт. електричної енергії. Однак, митниця, враховуючи Договір №60116/127, оплатила лише за частину спожитої електричної енергії в лютому 2023 за 25 469 кВт на суму 110766,19 грн. Враховуючи вищенаведене, сплатити борг в сумі 348 269,29 грн. за 80079 кВт митницею не вбачається можливим, так як фінансові зобов`язання, що зареєстровані в Державній казначейській службі по зазначеному договору, виконані в повному об`ємі. Відповідач просить суд відмовити ТОВ «Львівенергозбут» в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. 10.03.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (постачальник за договором) та Державною митною службою України в особі Львівської митниці, як її відокремленого підрозділу (споживач з договором) укладено Договір №60116/127 про постачання електричної енергії споживачу.

3.2. Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

3.3. Відповідно до п. 1.1. договору, його умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ).

3.4. Згідно з п. 2.1. договору, за результатами проведеної процедури закупівлі Постачальник продає товар: електрична енергія згідно коду ДК 021:2015: 09310000-5 - електрична енергія, Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

3.5. Пунктом 5.1. встановлено, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за вартістю, що визначаються відповідно до механізму визначення вартості електричної енергії, наведеним у Додатку 2 до цього Договору.

3.6. Відповідно до п.п. 5.3.-5.5. Договору ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

3.7. Відповідно до п. 5.6. Договору Постачальник до 11 (одинадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, виставляє Споживачу рахунок за спожиту електричну енергію та Акт купівлі-продажу електричної енергії.

3.8. Оплата вартості обсягів споживання електроенергії здійснюється Споживачем, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 7 робочих днів від дня отримання Акту купівлі-продажу електричної енергії від Постачальника.

3.9. Рахунок про сплату за споживання електроенергії формується Постачальником з урахуванням отриманих від Споживача фактичних оплат попередніх періодів.

3.10. Постачальник підписує Акт купівлі-продажу електричної енергії (у двох примірниках), за відповідний розрахунковий період та направляє Споживачу його оригінал.

3.11. Споживач підписує зі свого боку Акти купівлі-продажу електричної енергії та направляє один примірник Акту купівлі-продажу електричної енергії Постачальнику до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

3.12. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

3.13. Відповідно до п. 6.2. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

3.14. Пунктом 7.1. встановлено, що постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію.

3.15. Сторонами укладено ряд Додаткових угод якими вносилися зміни до Договору №60116/127 від 10.03.2022 року.

3.16. Додатковою угодою №60116/127/3 від 20.12.2022 року до Договору пункт 13.1. Договору викладено в новій редакції, а саме: «Договір набуває чинності з дати підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками та діє до 31 березня 2023 року, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором».

3.17. Додатковою угоди №60116/127/6 від 08.02.2023 року до Договору, пункт 2.3. Договору доповнено новим реченням, яке викладено в такій редакції: «Загальна сума Договору в 2023 році становить 1 629 566 грн (один мільйон шістсот двадцять дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість гривень 00 копійок, в т. ч. ПДВ 271 594,33».

3.18. Позивачем до матеріалів справи долучено копії Рахунків за електричну енергію, зокрема Рахунок №230119 за січень 2023 року на суму 1518799,81 грн та Рахунок №230219 за лютий 2023 року на суму 459035,48 грн.

3.19. Водночас відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено копії Рахунку №230119 за січень 2023 року на суму 1518799,81 грн та Рахунок №230219 за лютий 2023 року на суму 110766,19 грн.

3.20. Матеріали справи містять Акти про прийняття-передавання товарної продукції за січень 2023 (за електричну енергію в обсязі 324700 кВт год.) на суму 1518799,81 грн та за лютий 2023 (за електричну енергію в обсязі 25469 кВт год.) на суму 110766,19 грн, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

3.21. З долучених до справи копій платіжних інструкцій встановлено, що відповідачем були здійснені платежі на користь позивача, а саме:

- 18.02.2023 року відповідач здійснив оплату в сумі 1518799,81 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №88, призначення платежу « 3506010;2273; за ел. енергію за 01.23р; р№230119, Акт№ 23011, 31.01.23р, д.№60116/127, 10.03.22 р, д.у. №60116/127/5, 08.02.23; втч ПДВ-253133,30.»

- 17.03.2023 року відповідач здійснив оплату в сумі 110766,19 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №236, призначення платежу « 3506010:2273; за ел. енергію за 02.23р; р№230219, Акт №23021,15.03.23р. д.№60116/127,10.03.22р, д.у. №60116/127/5,08.02.23; в тч ПДВ-18461,03.».

3.22. Разом з тим, відповідно до Акту приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії Львівської митниці за лютий 2023 року Оператор системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго») передав, а Електропостачальник (ТОВ «Львівенергозбут») прийняв дані за період з 01.02.2023 р. по 28.02.2023 р. про фактичний обсяг спожитої енергії в розмірі 105 548 кВт/год споживачем - Львівською Митницею.

3.23. Акт підписаний представниками ПрАТ «Львівобленерго» та ТОВ «Львівенергозбут» та скріплений їх печатками.

3.24. Позивач звертався до відповідача з Претензією №904-2023-2643 від 12.06.2023 якою зазначав про заборгованість за спожиту електричну енергію за лютий 2023 року по Договору в розмірі 348 269,29 грн та просив погасити таку.

3.25. У відповідь на вказану претензію, відповідач Листом від 16.06.2023 року повідомляв, що Митницею платіжними інструкціями від 20.02.2023р. №88 та від 17.03.2023р. №236 було сплачено 1629566,00 грн. Договірні зобов`язання по вищезазначеному договору виконано в повному обсязі. Фактично в лютому місяці 2023 року митницею було спожито 105548 кВт/год., на суму 459035,48 грн та оплачено 110766,19 грн. Враховуючи вищевикладене, сплатити борг в сумі 348 269,29 грн митницею не вбачається можливим, так як фінансові зобов`язання, що зареєстровані в Державній казначейській службі по зазначеному договору, виконані в повному об`ємі.

4. ОЦІНКА СУДУ

4.1. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

4.2. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

4.3. Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір №60116/127 про постачання електричної енергії споживачу від 10.03.2022 року (зі змінами та доповненнями).

4.4. Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

4.5. У відповідності до вимог ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

4.6. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

4.7. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

4.8. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

4.9. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.10. Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

4.11. Згідно ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

4.12. У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

4.13. Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

4.14. Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

4.15. Згідно ч.1 ст.693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

4.16. Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

4.17. Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

4.18. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

4.19. Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

4.20. При цьому суд звертає увагу на правову позицію викладену, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018р. у справі №911/3685/17 та від 10.09.2019р. у справі №916/2403/18, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків. який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

4.21. Суд зазначає, що відповідачем визнано, що в лютому місяці 2023 року митницею було спожито 105 548 кВт/год., на загальну суму 459035,48 грн однак сплачено за отриману електроенергію частково на суму 110766,19 грн.

4.22. З врахуванням встановлених судом обставин, наведених учасниками справи доводів та поданих доказів суд дійшов висновків про доведеність факту укладення між сторонами Договору, належного виконання його умов позивачем, порушення відповідачем порядку оплати, встановлення факту наявності заборгованості зі сплати поставленої електричної енергії та її розміру, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми заборгованості суд встановив, що позовна вимога про стягнення 348269,29 грн суми основного боргу за Договором є мотивована, обґрунтована та підлягає до задоволення у повному обсязі.

4.23. Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

4.24. У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

4.25. Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

4.26. Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

4.27. У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

4.28. Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Львівенергозбут» до Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Львівської митниці про стягнення 348269,29 грн заборгованості за Договором №60116/127 про постачання електричної енергії споживачу від 10.03.2022 підлягають до задоволення в повному обсязі.

5. СУДОВІ ВИТРАТИ

5.1. Судовий збір в сумі 5224,04 грн покладається на відповідача на підставі п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної митної служби України (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11Г; ідентифікаційний код 43115923) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1; ідентифікаційний код 42092130) 348269,29 боргу та 5224,04 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.23р.

Суддя Щигельська О.І.