ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/56/20(918/238/21)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу (на новий розгляд)

за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК"

до ОСОБА_1

до арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни

до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК"

до ОСОБА_2

до Акціонерного товариства "Універсал Банк"

до ОСОБА_3

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч"

про визнання предметом іпотеки

в межах справи № 918/56/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

у судовому засіданні приймали участь:

- від позивача: Ребрик А.М. (ВКЗ);

- відповідач арбітражний керуючий Мельник І.А.;

- від відповідача ПАТ АБ " "Укргазбанк": Панас В.С.

- від відповідача ОСОБА_2 : Павлюк І.А.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2023 року Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Мельник Ірини Анатоліївни, Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "УКРГАЗБАНК", ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "Універсал Банк" та ОСОБА_3 в якій просило суд:

- визнати офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею (кв.м): 123,3. Опис: І-1 частина приміщення складу № 12-А (приміщення з № 1 по № 9), (записані в ДРРПНМ як приміщення з № 2 по № 6); і тамбур, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007, укладеного між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 ;

- визнати офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею (кв.м): 270,8. Опис: Е-2 офісні приміщення; е-тамбур, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007 року, укладеного між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог АТ "Укрсиббанк" зазначило, що позивач відповідно до укладеного з ОСОБА_1 договору іпотеки від 28.09.2007 є іпотекодержателем майна частини приміщення складу № 12-а літера І-1 загальною площею 123,3 кв. м, яке як йому стало відомо під час примусового виконання рішень суду про стягнення заборгованості за кредитним договором (рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2011 у справі № 2-281/11) та звернення стягнення на предмет іпотеки (рішення Апеляційного суду Волинської області від 22.06.2017 у справі № 166/15783/16-ц), було реконструйовано боржником шляхом добудови офісних приміщень (літера Е-2) загальною площею 389,6 кв. м.

Оскільки приміщення складу (предмет іпотеки) було змінено боржником шляхом реконструкції з прив`язкою до цього ж приміщення, вже існуючого нерухомого майна, з використанням його складових конструктивних елементів, такі приміщення на думку позивача є предметом іпотеки, з урахуванням чого він просить суд визнати офісні приміщення літ. "І-1" загальною площею 123,3 кв. м та офісні приміщення літ. "Е-2" загальною площею 270,8 кв. м предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.07.2021 (суддя Романюк Р.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 06.09.2021 рішення Господарського суду Рівненської області від 14.07.2021 у справі № 918/56/20(918/238/21) залишив без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.11.2021 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" задоволено повністю. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 та рішення Господарського суду Рівненської області від 14.07.2021 у справі № 918/56/20(918/238/21) в частині відмови у визнанні предметом іпотеки офісних приміщень літ. "Е-2", загальною площею (кв. м): 270,8. Опис: Е-2: офісні приміщення, е тамбур, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007, укладеного між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 скасовано. Справу № 918/56/20(918/238/21) в скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 справу на новий розгляд в частині передано судді Пашкевич І.О.

Ухвалою від 28.12.2021, зокрема, справу № 918/56/20(918/238/21) (на новий розгляд) в частині визнання предметом іпотеки офісних приміщень літ. "Е-2", загальною площею (кв. м): 270,8. Опис: Е-2: офісні приміщення, е тамбур, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007, укладеного між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 прийнято до провадження судді Пашкевич І.О. Підготовче судове засідання призначено на 25.01.2022.

У судовому засіданні 25.01.2022 судом оголошено перерву до 15.02.2022.

Ухвалою від 15.02.2022 залучено до участі у справі Сільськогосподарське приватне підприємство "Несвіч" в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. Розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено на 24.02.2022.

24 лютого 2022 року від арбітражного керуючого Мельник І.А. надійшло клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

У судовому засіданні 24.02.2022 оголошено перерву до 22.03.2022.

Ухвалою від 24.02.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою від 22.03.2022 розгляд справи відкладено на 12.04.2022.

У судовому засіданні 12.04.2022 судом оголошено перерву до 20.04.2022.

Ухвалою від 20.04.2022 призначено по справі № 918/56/20(918/238/21) судову будівельно-технічну експертизу. На вирішення експерту поставлені питання згідно з переліком. Доручено проведення експертизи Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Витрати за проведення експертизи покладено на арбітражного керуючого Мельник Ірину Анатоліївну. Провадження у справі № 918/56/20(918/238/21) зупинено на час проведення експертизи.

Супровідним листом № 918/56/20(918/238/21)/352/22 від 16.05.2022 матеріали справи №918/56/20(918/238/21) направлено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липського, 54) для проведення судової експертизи.

31 березня 2023 року від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулися матеріали справи № 918/56/20(918/238/21) разом із висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1513-Е від 21.03.2023.

Ухвалою від 03.04.2023 поновлено провадження у справі № 918/56/20(918/238/21). Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 20.04.2023.

20 квітня 2023 року від Акціонерного Товариства "УКРСИББАНК" надійшли заперечення на висновок експерта від 21.03.2023 та клопотання про виклик експерта в судове засідання.

У судовому засіданні 20.04.2023 судом оголошено перерву до 04.05.20223.

Ухвалою від 04.05.2023 клопотання Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про виклик експерта у справі - задоволено. Постановлено викликати у наступне судове засідання - судового експерта Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз - завідувача відділу будівель та оціночно-будівельних досліджень лабораторії інженерно-технічних досліджень Хміль Володимира Руслановича. Зобов`язано позивача надати суду протягом трьох днів з дня оголошення даної ухвали докази надіслання судовому експерту Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз - заперечень на висновок експерта від 21.03.2023 та клопотання про його виклик в судове засідання по даній справі. Відкладено підготовче засідання на 18.05.2023.

18 травня 2023 року судом встановлено, що експерт, про виклик якого постановлено ухвалу від 04.05.2023 на зв`язок в режимі відеоконференції не вийшов, а позивач не виконав вимоги ухвали від 04.05.2023 та не надав суду докази надіслання експерту заперечень на висновок експерта від 21.03.2023 та клопотання про його виклик в судове засідання по даній справі. Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" заявило клопотання про повторний виклик експерта.

Ухвалою від 18.05.2023 клопотання Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" про повторний виклик експерта у справі - задоволено. Постановлено викликати у наступне судове засідання 13.06.2023 судового експерта Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз - завідувача відділу будівель та оціночно-будівельних досліджень лабораторії інженерно-технічних досліджень Хміль Володимира Руслановича. Повторно зобов`язано позивача надати суду невідкладно але не пізніше 24.05.2023 докази надіслання судовому експерту Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз - заперечень на висновок експерта від 21.03.2023 та клопотання про його виклик в судове засідання по даній справі. Відкладено підготовче засідання на 13.06.2023.

У судовому засіданні 13.06.2023 учасники справи задали усні питання експерту щодо висновку № 1513-Е від 21.03.2023, а експерт надав на них усні відповіді в порядку передбаченому ч. 4 ст. 69 ГПК України.

Господарський суд у судовому засіданні 13.06.2023 протокольною ухвалою зобов`язав представника позивача сформулювати питання, які ставилися судовому експерту у судовому засіданні 13.06.2023 у письмовому вигляді та направити їх протягом двох днів суду та судовому експерту Хміль В.Р., а останнього зобов`язано протягом п`яти днів, після отримання письмових питань позивача, направити до суду відповіді на питання у письмовому вигляді.

Ухвалою від 13.06.2023 закрито підготовче провадження у справі № 918/56/20(918/238/21). Призначено справу до судового розгляду по суті на 04.07.2023.

Ухвалою від 04.07.2023 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 13.07.2023. Повторно зобов`язано Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" сформулювати питання, які ставилися судовому експерту у судовому засіданні 13.06.2023 у письмовому вигляді та направити їх протягом двох днів суду та судовому експерту Хміль В.Р.

10 липня 2023 року від Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" надійшли письмові питання поставлені судовому експерту, до яких не долучено доказів направлення судовому експерту Хміль В.Р.

Ухвалою від 13.07.2023 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/56/20(918/238/21) по суті на 29.08.2023.

14 серпня 2023 року від Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли відповіді експерта, поставлені Акціонерним товариством "УКРСИББАНК".

29 серпня 2023 року у судове засідання з`явилися представник позивача АТ "УКРСИББАНК", представник відповідача ПАТ АБ "Укргазбанк", представник відповідача Саско Анатолія Володимировича та відповідач арбітражний керуючий Мельник І.А.

Трунов Сергій Анатолійович, Акціонерне товариство "Універсал Банк", ОСОБА_3 та Сільськогосподарське приватне підприємство "Несвіч" явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідачів, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Рівненської області перебуває справа № 918/56/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач 1, боржник).

Так, ухвалою від 05.03.2020 Господарський суд Рівненської області відкрив провадження у справі № 918/56/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , ввів процедуру реструктуризацію боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначив керуючого реструктуризацією боржника.

29 липня 2020 року Господарський суд Рівненської області постановив ухвалу, якою визнав вимоги забезпечених кредиторів, зокрема, АТ "УкрСиббанк" у розмірі 11 466 206,86 грн.

Господарським судом Рівненської області у справі № 918/56/20 під час розгляду вимог кредиторів встановлено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 перед позивачем за цим позовом виникла на підставі неналежного виконання договору про надання споживчого кредиту від 28.09.2007 № 0 та додаткової угоди від 12.08.2008 № 1 до договору.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки (нерухомого майна) від 28.09.2007, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: частина приміщення складу № 12-а (приміщення з № 2 по № 6) /літера І-1/, загальною площею 123,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності виданого 18.09.2007 виконкомом Луцької міської ради на підставі рішення від 14.09.2007 № 603-10, зареєстрованого 24.09.2007 КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" номер запису: 32 в книзі: 1 в електронному Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна, як окремий виділений в натурі об`єкт, за реєстраційним номером: 20391096, і не має жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки (пункт 1.1. договору іпотеки).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна за № 257754534 від 21.05.2021 права іпотекодержателя були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном за № 5750321, час державної реєстрації: 28.09.2007.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 241388712 від 22.01.2021 за адресою: вул. Романюка, буд. 9 в м. Луцьк зареєстровано об`єкти нерухомого майна, в тому числі:

- офісні приміщення літ. "І-1", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 123,3 кв. м (опис: І-1 частина приміщення складу № 12А (приміщення з № 2 по № 6); і тамбур;

- офісні приміщення літ. "Е-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 270,8 кв. м (опис: Е-2 офісні приміщення; е тамбур).

08 вересня 2020 року за замовленням арбітражного керуючого Мельник І.А. була проведена судова будівельно-технічна експертиза за результатами якої складено висновок експерта № 5807. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи Науково-дослідного інституту судових експертиз від 08.09.2020 № 5807 об`єктами дослідження є два нежитлові, а саме: офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею 270,8 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Романюка, 9, м. Луцьк Волинської області; частина приміщення складу № 12-а, літ. "І-1", загальною площею 118,8 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Романюка, 9, м. Луцьк Волинської області. Об`єкти дослідження, офісні приміщення, а саме, що позначені в технічних паспортах під літ. "І-1" та "Е-2", використовуються як офісні приміщення. Об`єкти дослідження самостійні, ізольовані з окремими входами та інженерними мережами та не є одним об`єктом.

При первісному розгляді справи № 918/56/20(918/238/21) судами встановлено, що офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею (кв. м): 123,3. Опис: І-1 частина приміщення складу № 12-А (записані в ДРРПНМ як приміщення з № 2 по № 6) за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Романюка, буд. 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 є предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007, укладеного між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 і права позивача в цій частині жодною стороною не оспорюються.

Предметом спору в цій справі є матеріально-правова вимога АТ "Укрсиббанк" про визнання предметом іпотеки нерухомого майна.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (надалі - Кодекс).

Відповідно до преамбули цього Кодексу, він встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 7 Кодексу, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 334 ЦК України, встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її (ч. 1 ст. 184 Цивільного кодексу України).

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Позивач у цій справі прагне захистити порушене, на його думку, право шляхом визнання судом предметом іпотеки нерухомого майна, яке було створено, як він стверджує, в результаті реконструкції відповідачем-1 (іпотекодавцем) переданого ним в іпотеку банку приміщення складу згідно договору від 28.09.2007.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки від 28.09.2007) іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки від 28.09.2007) предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частиною 3 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки від 28.09.2007) визначено, що частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Отже, незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку з перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки, чи ні, іпотека поширюється й на таку реконструкцію (див. висновок, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 910/4650/17, від 10.12.2019 у справі № 910/15584/16, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 686/28888/19).

Тож визначальним для вирішення спору у справі, що розглядається, є визначення змісту поняття "реконструкція" та співвіднесення його з фактичними обставинами цієї справи.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 04.06.2014 № 163 затвердило ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" (далі ДБН А.2.2-3:2014).

Відповідно до абз. 1 п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності) (абз. 2 п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014).

Отже, за змістом наведених положень ДБН А.2.2-3:2014 до реконструкції відноситься комплекс будівельних робіт при якому відбувається зміна параметрів об`єкта будівництва, його частин (висоти, кількості поверхів, площі, обсягу), в тому числі надбудова, перебудова, розширення об`єкта будівництва, а також заміна та/або відновлення несучих будівельних конструкцій об`єкту будівництва, за винятком заміни окремих елементів таких конструкцій на аналогічні і (або) відновлення зазначених елементів (див. висновок щодо змісту поняття реконструкції, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 640/20805/18).

Водночас новоствореним об`єктом нерухомості може вважатись виключно такий, що був створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, неможливо визнати новоствореним нерухомим майном об`єкт нерухомого майна, що являє собою вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами (див. постанову Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі № 6-1213цс16, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 5013/462/12, від 04.09.2018 у справі № 914/2660/15, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 161/3376/17, від 04.07.2018 у справі № 335/640/15-ц, від 13.01.2021 у справі № 535/44/16-ц, від 13.05.2021 у справі № 363/3583/15-ц).

У справі, що розглядається, позивач на підтвердження обставин реконструкції відповідачем-1 переданого ним в іпотеку приміщення шляхом перебудови та надбудови другого поверху в офісні приміщення (літера "Е-2") загальною площею 389,6 кв. м з подальшим виокремленням двох окремих об`єктів нерухомості АТ "Укрсиббанк" долучив до матеріалів справи докази, що на його переконання підтверджують факт реконструкції об`єкта іпотеки шляхом створення приміщень, які є предметом спору у даній справі.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.11.2021, передаючи справу № 918/56/20(918/238/21) на новий розгляд в частині відмови у визнанні предметом іпотеки офісних приміщень літ. "Е-2", загальною площею (кв. м): 270,8. Опис: Е-2: офісні приміщення, е тамбур, за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Романюка, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007, укладеного між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 скасовано. Справу № 918/56/20(918/238/21), - виснував, що суди попередніх інстанцій не врахували вимог процесуального закону щодо надання оцінки доказам у їх сукупності та взаємозв`язку із застосуванням принципу вірогідності доказів, щодо обов`язку надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, щодо оцінки доказів із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, та в межах наданих їм повноважень процесуальним законом не здійснили належного дослідження наявних в матеріалах справи доказів на предмет підтвердження ними обставин здійснення відповідачем 1 реконструкції предмета іпотеки, в тому числі із застосуванням критеріїв оцінки доказів визначених ст. 86 ГПК України.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.11.2021 акцентував увагу на наступному.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, за результатом розгляду заявлених вимог позивача дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання предметом іпотеки офісних приміщень літ. "Е-2", загальною площею 270,8 кв. м з посиланням на те, що нежитлові приміщення (літ. "І-1" загальною площею 123,3 кв. м та літ. "Е-2" загальною площею 270,8 кв. м) є самостійним та виділеним в натурі нерухомим майном, ізольованим з окремими входами та інженерними мережами, а отже вони не можуть бути визнані одним об`єктом з предметом застави. Окрім того, суди зазначили, що спірний об`єкт створено в результаті реконструкції приміщень складу літ. "Е-1", з використанням його структурних елементів та придбаний боржником згідно договору від 17.05.2006 (до укладення договору іпотеки від 28.09.2007).

В основу висновку судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині визнання предметом іпотеки офісних приміщень літ. "Е-2" загальною площею 270,8 кв. м фактично покладено: 1) висновок раніше проведеної у цій справі судової будівельно-технічної експертизи Науково-дослідного інституту судових експертиз від 08.09.2020 № 5807 та 2) обставини придбання приміщень складу літ. "Е-1" до укладення договору іпотеки від 28.09.2007.

Дійсно, експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (див. з-поміж іншого, рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі "Дульський проти України").

Завданням висновку експерта як експертного дослідження перш за все є надання відповіді на питання щодо обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, з урахуванням предмету судового розгляду та обставин цієї справи, є питання, зокрема: чи є офісні приміщення літ. "Е-2" загальною площею 270,8 кв. м створеним внаслідок реконструкції відповідачем-1 предмета іпотеки чи новоствореним об`єктом?

Зазначене питання не ставилося на вирішення судової будівельно-технічної експертизи у цій справі, призначеної судом першої інстанції ухвалою від 02.09.2020 за результатом якої експертом Науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок від 08.09.2020 № 5807.

Статтею 104 ГПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 цього Кодексу.

Однак розглядаючи вимоги АТ "Укрсиббанк" в оскаржуваній частині суди попередніх інстанцій наведеного не врахували та в порушення приписів ст.ст. 86, 237, 269 ГПК України не з`ясували чи надає відповідь на питання щодо обставин, що мають значення для справи (віднесення офісних приміщень літ. "Е-2" загальною площею 270,8 кв. м до новоствореного об`єкту чи об`єкту створеного внаслідок реконструкції предмета іпотеки), висновок експерта від 08.09.2020 № 5807, складений за результатом експертизи, в якій на розгляд експерта судом було поставлено лише питання: "Чи є офісне приміщення літ. "І-1" та літ. "Е-2", що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9 одним об`єктом?".

Крім того, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.11.2021 зазначив, що передчасними є висновки судів попередніх інстанцій щодо створення спірного об`єкту (офісних приміщень літ. "Е-2", загальною площею 270,8 кв. м) в результаті реконструкції приміщень складу літ. "Е-1", з використанням його структурних елементів, адже на підтвердження такого висновку суди попередніх інстанцій не навели жодних обґрунтувань, за винятком посилання на договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.05.2006 (приміщення складу "Е-1" за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9). Також без належної оцінки судів попередніх інстанцій залишені долучені позивачем до матеріалів позову докази на підтвердження факту реконструкції спірного об`єкту нерухомості, щодо яких суд першої інстанції лише зазначив, що в них не міститься обставин, які б стверджували, що в результаті реконструкції відбулося об`єднання двох приміщень в одне, і що саме в результаті таких дій в позивача виникло право вимоги щодо визнання спірного майна предметом іпотеки за договором іпотеки від 28.09.2007.

Згідно з ч. 5 ст. 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

При цьому з огляду на предмет доказування, та враховуючи правову позицію Верховного Суду у даній справі, з метою з`ясування дійсних обставин справи, для вирішення яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, з огляду на те, що жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань, а при первісному розгляді такі питання не ставились на вирішення судової експертизи, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Так, ухвалою від 20.04.2022 призначено по справі №918/56/20(918/238/21) судову будівельно-технічну експертизу. На вирішення експерту поставити наступні питання:

1) чи є "офісні приміщення, літера Е-2", загальною площею 270,8 кв.м, що розташовані за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Романюка, буд. 9, створеним внаслідок реконструкції відповідачем 1 - Труновим С.А. предмета іпотеки - "частини приміщень складу № 12-а" (приміщення з № 2 по № 6) літера І-1" загальною площею 123,3 кв.м, чи новоствореним об`єктом?

2) чи є "офісні приміщення, літера Е-2", загальною площею 270,8 кв.м, що розташовані за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Романюка, буд. 9, створеним внаслідок реконструкції відповідачем 1 - ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна - "приміщення складу літер Е-1" загальна площа 54,7 кв.м, чи новоствореним об`єктом?

Після завершення експертизи до матеріалів справи долучено висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1513-Е від 21.03.2023, що проведена судовим експертом Хмелем В.Р.

Із висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1513-Е від 21.03.2023, що проведена судовим експертом Хмелем В.Р. вбачається, що:

1. «Офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , не є створеними внаслідок реконструкції відповідачем 1 - ОСОБА_1 предмета іпотеки - «частини приміщень складу №12-а» (приміщення з №2 по №6) літера 1-1» загальною площею 123,3 кв.м. та не є новоствореним об`єктом.

2. Фактично «офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 є створені внаслідок реконструкції відповідачем-1 - ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м.

Водночас, суд враховує, що за приписами ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Частинами першою, другою статті 98 ГПК України визначено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що завданням висновку експерта як експертного дослідження перш за все є надання відповіді на питання щодо обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, із висновку експерта судом встановлено, що офісні приміщення літ. "Е-2" загальною площею 270,8 кв. м, які є предметом спору у даній справі не є створеними внаслідок реконструкції відповідачем 1 - ОСОБА_1 предмета іпотеки - «частини приміщень складу №12-а» (приміщення з №2 по №6) літера 1-1» загальною площею 123,3 кв.м. та не є новоствореним об`єктом. Дані спірні приміщення створені внаслідок реконструкції ОСОБА_1 іншого аніж предмет іпотеки об`єкта нерухомого майна - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м.

Окрім того, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та зокрема висновок експерта, судом встановлено, що:

- загальна площа офісних приміщень під літ. «Е-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , становить 270,8 кв.м.;

- загальна площа приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по №6) літера « 1 1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , без площі тамбура під літ. «і» становить 119,4 кв.м.

При цьому частина офісних приміщень під літ. «Е-2» загальною площею 270.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 розташовані над частиною приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по №6) літера « 1-1» загальною площею 119,4 кв.м, що орієнтовно становить від площі 270.8 кв.м. - 44 %. (розрахунок: 119,4 кв.м і 270,8 кв.м х 100 % = 44 %).

Судом встановлено, що 18.09.2007 видано Свідоцтво про право власності на частину приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по №6) /літер 1-1/ загальною площею 123,3 кв.м., згідно якого ці приміщення належать на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 182, том 1).

04 травня 2007 року Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на 52/100 приміщення складу №12а літера « 1-1» (а.с. 46-48, том 1). Відповідно даних технічного паспорта, експлікація приміщень складу наступна:

- тамбур під літ. « 2» площею 1.2 кв.м;

- склад під літ. «З» площею 26.4 кв.м;

- склад під літ. « 4» площею 28.2 кв.м;

- склад під літ. « 5» площею 24.6 кв.м;

- склад під літ. « 6» площею 42.9 кв.м.

Загальна площа приміщень складу становить 123.3 кв.м.

Відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 17.05.2006 (том 1, а.с. 197-200) ОСОБА_1 став власником складу літ. Е-1 загальною площею 54,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та зокрема висновок експерта, судом встановлено, що 24.03.2008 Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на приміщення складу літера Е-1 по АДРЕСА_2 (а.с. 202-208, том 1). Відповідно даних технічного паспорта, експлікація приміщень складу наступна:

- склад під літ, « 1-1» площею 48.7 кв.м;

- склад під літ. « 1-2» площею 6.0 кв.м.

Загальна площа приміщень складу становить 54.7 кв.м.

Згідно з вищенаведених правовстановлюючих та технічних документів, а також із висновків експертів вбачається, що ОСОБА_1 був власником двох об`єктів нерухомості, що розташовані за однією і тією ж адресою, а саме: по АДРЕСА_2 та розташовані поруч один біля одного.

Так, 28.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки (а.с. 26-28, том 1), згідно якого предметом Договору є частина приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по № 6) / літер 1-1 / загальною площею 123,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Договору іпотеки, предметом іпотеки є лише один об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , а саме частина приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по №6) (літера « 1-1») загальною площею 123,3 кв.м.

07 серпня 2008 року виконавчим комітетом Луцької міської ради видано рішення № 538-8 про дозвіл на будівництво, згідно якого виконавчий комітет вирішив дозволити ОСОБА_1 провести реконструкцію частини приміщення складу під офісні приміщення на вул. Романюка, 9 згідно з додатком (а.с. 52, том 1).

Відповідно журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будівлі за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9, поверхових планів наданих на дослідження та листа КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №129 від 16.01.2021 (а.с. 31-33, том 1) встановлено, що загальна площа приміщень будівлі становить 389,6 кв.м. Відповідно листа КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 право власності на офісні приміщення площею 389,6 кв.м., які знаходяться за вищевказаною адресою не зареєстровано. При цьому, фактично після проведення реконструкції об`єкти які були до проведення робіт окремими, так і після проведення робіт залишились індивідуально відокремленими та ізольованими один відносно одного. Згідно фактично проведеного огляду об`єктів на місці їх знаходження встановлено, що сходова клітка між приміщеннями фактично є закладеною та приміщення між собою не з`єднує.

Перший об`єкт нерухомості - частина приміщень складу №12-а літер «I- 1» за адресою: АДРЕСА_2 до проведення реконструкції мали загальну площу 123,3 кв.м. (згідно технічного паспорту від 04.05.2007) та після проведення реконструкції утворився об`єкт - офісні приміщення « 1-1» з загальною площею 123,3 кв.м. (згідно технічного паспорту від 12.08.2020 р.).

Другий об`єкт нерухомості - склад літ. «Е-1» за адресою: АДРЕСА_2 до проведення реконструкції мав загальну площу 54,7 кв.м. (згідно технічного паспорту від 24.03.2008) та після проведення реконструкції утворився об`єкт - офісні приміщення під літ. «Е-2» загальною площею 270,8 кв.м. (згідно технічного паспорту від 12.08.2020).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15.12.2020, частина приміщення складу під літ. 1-1 №12А (приміщення з №2 по №6), і - тамбур, за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності, станом на дату формування витягу належали ОСОБА_1 (а.с. 49, том 1).

21 травня 2021 року сформовано Інформаційну довідку на Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої офісні приміщення під літ. « 1-1» загальною площею 123,3 кв.м (частина приміщення складу №12А (приміщення з №2 по №6), і-тамбур за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності, станом на дату формування інформаційної довідки належала ОСОБА_1 (а.с. 249, том 1).

12 серпня 2020 року ФОП Сапунова АЛ. виготовлено технічний паспорт на офісні приміщення « 1-1» по вул. Романюка, 9 в м. Луцьк Волинської області (а.с. 50-51, том 1).

Відповідно даних технічного паспорту, експлікація приміщень наступна:

- коридор під літ. « 1» площею 3.9 кв.м (і-тамбур);

- приміщення під літ. « 2» площею 27.7 кв.м;

- приміщення під літ. «З» площею 26.6 кв.м;

- щитова під літ. « 4» площею 1.4 кв.м;

- коридор під літ. « 5» площею 1.8 кв.м;

- туалет під літ. « 6» площею 1.8 кв.м;

- допоміжна під літ. « 7» площею 10.9 кв.м;

- приміщення під літ. « 8» площею 20.0 кв.м;

- приміщення під літ. « 9» площею 29.2 кв.м.

Загальна площа офісних приміщень « 1-1» становить 123.3 кв.м.

Коридор під літ. « 1» (і- тамбур) площею 3,9 кв.м., розташований з зовнішнього боку будівлі та попередньо не входив до складу приміщень, які були передані в іпотеку. Згідно вищезазначеного технічного паспорта фактична загальна площа приміщень, передана в іпотеку становить 123,3 кв.м. - 3,9 кв.м. = 119,4 кв.м.

Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15.12.2020, офісні приміщення літ. «Е-2» загальною площею 270.8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності, станом на дату формування витягу належали ОСОБА_1 (а.с. 215, том 1).

12 серпня 2020 року ФОП Сапунова А.І. виготовлено технічний паспорт на офісні приміщення «Е-2» по вул. Романюка, 9 в м. Луцьк Волинської області (а.с. 209-214, том 1).

Відповідно даних технічного паспорту, експлікація приміщень наступна:

перший поверх:

- коридор під літ. « 1» площею 1.5 кв.м;

- коридор під літ. « 2» площею 22.8 кв.м;

- кабінет під літ. «З» площею 14.9 кв.м;

- санвузол під літ. « 4» площею 4.3 кв.м;

- кабінет під літ. « 5» площею 16.0 кв.м;

- кабінет під літ. « 6» площею 12.6 кв.м Всього по 1 поверху 72.1 кв.м.

- сх. клітка під літ. « 7» площею 12.1 кв.м;

- коридор під літ. « 8» площею 9.2 кв.м;

- кабінет під літ. « 9» площею 30.8 кв.м;

- коридор під літ. « 10» площею 18.5 кв.м;

- кабінет під літ. « 11» площею 9.9 кв.м;

- кабінет під літ. « 12» площею 14.1 кв.м;

- кабінет під літ. « 13» площею 19.2 кв.м;

- санвузол під літ. « 14» площею 3.2 кв.м;

- кабінет під літ. « 15» площею 9.7 кв.м;

- кабінет під літ. « 16» площею 17.5 кв.м;

- кабінет під літ. « 17» площею 16.8 кв.м;

- кабінет підліт. « 18» площею 14.4 кв.м;

- кабінет під літ. « 19» площею 23.3 кв.м Всього по 2 поверху 198.7 кв.м.

Усього по будівлі Е-2 загальна площа становить 270.8 кв.м.

Позивач вважає, що Труновим С.А. було проведено реконструкцію і надбудову спірного приміщення, зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, у результаті чого утворився новий об`єкт нерухомого майна - "офісні приміщення літ., Е-2, загальною площею 389,6 м2", який в подальшому, було поділено на офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею 123,3 м2 та офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею 270,8 м2 і, таким чином, іпотека розповсюджується на обидва ці об`єкти нерухомості.

У запереченнях на висновок експерта вказав, що вважає висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1513-Е від 21.03.2023 необґрунтованим та не об`єктивним, проведеним не на підставі діючих норм. А саме ДБН А.2.2-3-2004 втратили чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 98 від 03.03.2012.

Позивач на підтвердження обставин реконструкції відповідачем-1 переданого ним в іпотеку приміщення шляхом перебудови та надбудови другого поверху в офісні приміщення (літера "Е-2") загальною площею 389,6 кв. м з подальшим виокремленням двох окремих об`єктів нерухомості АТ "Укрсиббанк" долучив до матеріалів справи, зокрема:

- постанову державного виконавця від 25.11.2019 про опис та арешт майна у виконавчому провадженні № 29272541, згідно якої в ході виходу за адресою предмету іпотеки, державним виконавцем виявлено, що у приміщеннях складу Е-1, заг. пл. 54,7 кв. м та частина приміщень складу № 12-а (приміщення з № 2 по № 6) літер І-1, заг. пл. 123,3 кв. м, яке перебуває в іпотеці АТ "Укрсиббанк" здійснено реконструкцію під офісні приміщення (літер "Е-2") загальною площею 389,6 кв. м;

- копію рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.08.2008 № 538-8 "Про дозвіл ОСОБА_1 на реконструкцію частини приміщення складу під офісні приміщення на вул. Романюка, 9";

- лист від 16.01.2021 № 129 КП "Волинське ОБТІ" згідно якого в ході інвентаризації виявлено, що за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9, була проведена самовільна реконструкція з добудовою другого поверху частини приміщення складу № 12-а загальною площею 123,3 кв. м (літ "І-1") та приміщення складу (літер "Е-1") під офісні приміщення (літер "Е-2") загальною площею 389,6 кв. м;

- копію поверхневого плану будинку за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9, площею 389,6 кв. м з журналом обміру приміщень;

- копію Робочого проекту реконструкції з добудовою офісних приміщень по вул. Романюка, м. Луцьк від 2010 року;

- копії технічного плану предмету іпотеки станом на 2007 рік та технічних паспортів двох об`єктів нерухомого майна (приміщення складу № 12-а (літ "І-1") та офісних приміщень (літ. "І-1)).

Посилаючись на вищевказані документи позивач стверджує, що судовий експерт Хміль В.Р. прийшов до помилкового висновку про те, що офісні приміщення, Літ. Е-2, загальною площею 270,8 кв.м. не реконструйовані з предмету іпотеки приміщень Літ. І-1, загальною площею 123,3 кв.м. Позивач зазначає, що судовим експертом не проаналізовано та не взято до уваги, що документи зазначені вище засвідчують факт того що:

- Перший поверх реконструйованого будинку включає в себе приміщення складу літер I-1 що передавався в іпотеку АТ «УКРСИББАНК» а саме приміщення з №1 по №9 на плані - (АР-5) Робочого проекту реконструкції.

- За наслідком реконструкції був, створений один об`єкт нерухомості, з єдиними спільними конструктивними, технічними та візуальними характеристиками - (Пояснювальна записка Робочого проекту реконструкції (розділ 2, розділ 8), листи проекту АР-3, АР-4, АР-8, АР-9 (фасад в осях), АР-7 (розріз А-А).

- Приміщення першого поверху № 7 (коридор з сходовою кліткою) знаходиться прямо під приміщенням №1 (коридор) мансарди, що засвідчує що перший поверх (приміщення первинної іпотеки) і другий поверх реконструйованого будинку, з`єднані спільним коридором з сходовою кліткою план КП ВБТІ, планів в Робочому проекті реконструкції (АР-5, АР-6).

- Фундамент предмету іпотеки, з метою надбудови другого поверху підсилювався - план фундаментів (АР-10) Робочого проекту реконструкції.

- Площа реконструйованого об`єкта, згідно Робочого проекту реконструкції становить понад 390 кв.м.

Крім того, як зазначає позивач, з вказаних документів видно, що в ході реконструкції в двоповерховий будинок площею 389.6 кв.м., приміщення, 6, 5, 4, 3, 2 складу, літера I-1 площею 123.3 кв.м, (первинна іпотека) переплановано в приміщеннями 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 реконструйованого двоповерхового будинку площею 389,6 кв.м. Добудоване нове приміщення №1. В подальшому приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 двоповерхового реконструйованого об`єкту площею 389,6 кв.м, виокремлено в будівлю №9 літ. І-1. площею 123,3 кв.м. (технічний паспорт, виготовлений ФОП Сапуновою А.І.). Позивач акцентує увагу, що утворені внаслідок реконструкції дев`ять приміщень з №1 по №9, ймовірно з метою приховати факт реконструкції, записані боржником в ДРРПНМ як приміщення з №2 по №6; і- тамбур (як в договорі іпотеки від 2007 року).

Приміщення складу літ. Е-1, заг.пл. 54.7 кв.м. після реконструкції, шляхом об`єднання з складським приміщенням літ. І-1, що передавалося в іпотеку в 2007 році та добудови спільного другого поверху над цими двома об`єктами, виокремлене боржником з об`єкту літ. Е-2, площею 389,6 кв.м. в офісні приміщення Е-2, площею 270,8 кв.м. (технічний паспорт, виготовлений ФОП Сапуновою А.І.). При цьому більша площа даного приміщення використовує конструктивний елемент первинного об`єкту іпотеки складу літер I-1, а саме перекриття об`єкту (добудовано другий поверх над первинною іпотекою).

З висновку експерта від 21.03.2023 позивач погоджується лише з одним твердженням, що частина офісних приміщень під Літ. Е-2, загальною площею 270,8 кв.м. розташовані над частиною приміщень складу № 12-а (приміщення з №2 по №6), літ. І-1, загальною площею 119,4 кв.м.

Окрім того, позивач у своїх запереченнях проти висновку експерта від 21.03.2023 вказує, що не підтверджується відповідними документами і висновок експерта щодо реконструкції складу Е-1 пл. 54.7 кв.м. в офісне приміщення Е-2 пл. 270,8 кв.м. оскільки в матеріалах справи відсутній сам проект реконструкції складу Е-1, заг. пл. 54.7 кв.м. в офісне приміщення літ. "Е-2", загальною площею (кв.м): 270,8. Натомість наявний Робочий проект реконструкції з добудовою офісних приміщень по вул. Романюка 9, м. Луцьк, від 2010 року, згідно якого реконструйовано разом зі складом, площею 54.7 кв.м., також предмет іпотеки склад 123,3 кв.м., а тому вказане дає підстави стверджувати, що приміщення літ. "Е-2", загальною площею (кв.м): 270,8 кв.м. утворилося не внаслідок реконструкції виключно складу Е-1 пл. 54.7 кв.м. та безпосередньо тільки з нього, а створено шляхом виділу з офісного приміщення площею 389.6 кв.м.

Із урахуванням заперечень на висновок експерта, позивачем було поставлено для судового експерта Хмеля В.Р. ряд питань, які викладені у письмовому вигляді представником АТ "УКРСИББАНК" Ребриком А.М. та які долучено судом до матеріалів справи.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.98 (у чинній редакції), експерт має право викладати письмово відповіді на питання, які ставляться йому під час надання роз`яснень чи показань з приводу проведеної експертизи.

14 серпня 2023 року від Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли відповіді судового експерта Хмеля В.Р., поставлені Акціонерним товариством "УКРСИББАНК".

Із відповідей судового експерта Хмеля В.Р. вбачається, що експерт надав відповіді на всі поставлені представником позивача питання. Так, на лист позивача вх. №1497/ЛЕП від 11.07.2023 про надання відповідей на письмові питання по висновку будівельно-технічної експертизі, поставлені в судовому засіданні у справі № 918/56/20 (918/238/21), експерт повідомив наступне:

1) Чи відомо дату/період коли проводились реконструкція об`єкту за адресою м. Луцьк вул. Романюка, 9 загальною площею 389,6 кв.м.? Відповідь: Дане питання на вирішення експертизи №1513-Е від 21.03.2023 перед експертом не ставилось та відповідно не було предметом дослідження.

2) Чи може бути предметом іпотеки реконструйоване приміщення, якщо відомості про нього не були внесені до реєстру речових прав? Відповідь: Дане питання на вирішення експертизи №1513-Е від 21.03.2023 перед експертом не ставилось, тому експертом не досліджувалось.

3) Чи бралися до уваги при проведенні судової експертизи наступні документи: Постанова державного виконавця від 25.11.2019 про опис та арешт майна, в якій зазначено про реконструкцію об`єкту за адресою м. Луцьк вул. Романюка, 9 загальною площею 389,6 кв.м.; Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.08.2008 року №538-8 «Про дозвіл на будівництво»; Лист №129 від 16.01.2021 комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", яке повідомило, що за адресою м. Луцьк, вул. Романюка, 9 була проведена самовільна р приміщення (літера Е-2) загальною площею 389,6 кв.м; Поверхневий план будинку за адресою м. Луцьк вул. Романюка, 9 площею 389,6 кв.м з журналом обміру приміщень; Робочий проект реконструкції з добудовою офісних приміщень по вул. Романюка, 9 м. Луцьк від 2010 року ? Відповідь: При проведенні експертизи №1513-Е від 21.03.2023 експертом брались до уваги та вивчались усі надані в експертну установу судом матеріли справи, а саме - справа № 918/56/20 (918/238/21) у 4-х томах + 1а. Станом на 04.08.2023 в експертній установі відсутні матеріали справи для можливості дачі відповіді на дане запитання в повному обсязі.

4) Чи відповідає дійсний вигляд реконструйованих приміщень 3 89,6 кв.м за адресою м. Луцьк вул. Романюка, 9 робочому проекту? Відповідь: Дане питання на вирішення експертизи №1513-Е від 21.03.2023 року перед експертом не ставилось та станом на 04.08.2023 року в експертній установі відсутні матеріали справи для можливості дачі відповіді в повному обсязі на дане запитання.

5) Чи було горище над двома приміщеннями до реконструкції? Відповідь: Дане питання на вирішення експертизи №1513-Е від 21.03.2023 року перед експертом не ставилось та не було предметом дослідження;

6) Чи мансарда (другий поверх) приміщення «Е-2», загальною площею 270,8 кв.м. утворена внаслідок реконструкції та з використанням колишнього горища приміщення складу літ. 1-1 площею 123,3 кв.м., за адресою м. Луцьк вул. Романюка 9? Відповідь: Мансарда (другий поверх) та «офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м, що розташовані за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Романюка, буд. 9, не є створеними внаслідок реконструкції відповідачем 1 - Труновим С.А. предмета іпотеки «частини приміщень складу №12-а» (приміщення з №2 по №6) літера 1-І» загальною площею 123,3 кв.м. Мансарда (другий поверх) та «офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м, що розташовані за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Романюка, буд. 9, є створені внаслідок реконструкції відповідачем 1 - ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна - «приміщення складу літер Е-1» загальною площею 54,7 кв.м.

7) Чи наявна сходова клітка на другий поверх з приміщення літ. І-1 площею 123, 3 кв.м за адресою м. Луцьк вул. Романюка 9? Відповідь: Фактично, станом на час проведення огляду об`єкту дослідження, встановлено, що сходова клітка на другий поверх з приміщення літ. І-1 площею 123,3 кв.м, за адресою м. Луцьк вул. Романюка 9 є закладеною стіновими перегородками та фактично приміщення не з`єднує (див. фото №10 ілюстративної таблиці №2 до висновку).

8) Чи приміщення «Е-2» площею 270,8 кв.м. використовує конструктивні елементи приміщення 1-1 площею 123,3 кв.м., зокрема: несучі стіни, перекриття, дах, фундамент та ін.? Відповідь: Приміщення «Е-2» площею 270,8 кв.м. використовує власні конструктивні огороджуючі конструкції - стіни, перекриття, дах. При цьому частина фундаментів в приміщенні «Е-2» площею 270,8 кв.м. та приміщенні площею 123,3 кв.м є спільними, так як згідно технології будівництва фундамент під будівлею сприймає навантаження від всіх верхніх поверхів.

9) Чи за результатом реконструкції, приміщення «Е-2», загальною площею 270,8 кв.м. та приміщення складу літ. 1-1 площею 123,3 кв.м. використовують спільні систему освітлення, опалення, водопостачання, вентиляції і кондиціонування? Відповідь: Дане питання на вирішення експертизи №1513-Е від 21.03.2023 перед експертом не ставилось, при цьому експертним шляхом візуальним оглядом встановити це неможливо, так як комунікації носять прихований характер робіт.

10) Чи бачили та чи знаєте про наявність проекту реконструкції приміщення 54,7 кв.м. за адресою м. Луцьк вул. Романюка 9? Відповідь: При проведенні експертизи №1513-Е від 21.03.2023 року експертом брались до уваги та вивчались усі надані в експертну установу матеріли справи, а саме - справа № 918/56/20 (918/238/21) у 4-х томах + 1а. Станом на 04.08.2023 в експертній установі відсутні матеріали справи для можливості дачі відповіді на дане запитання в повному обсязі.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пунктах 1 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Суд зауважує, що належність та допустимість доказів відноситься до властивостей доказів.

Вирішуючи питання про прийняття доказу, суд перевіряє наявність у ньому інформації, яка має значення для справи, належність доказу і відповідність доказу закону - допустимість. При цьому суд перевіряє, чи відповідає конкретний доказ дійсності, тобто впевнюється в тому, чи є доказ достовірним, чи можна із сукупності доказів зробити висновок про існування або відсутність певного юридичного факту, на підтвердження якого вони представлені, тобто чи є ці докази достатніми у своїй сукупності.

Належність доказу вказує на спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування. Це логічний зв`язок з обставинами, які становлять предмет доказування, до якого можуть належати факти матеріально правового та процесуального характеру.

Відтак обов`язок доказування тих чи інших обставин, на які посилається позивач, належить самому Акціонерному товариству "УКРСИББАНК" як стороні, що ініціювала спір.

У справі, що розглядається, позивач на підтвердження обставин реконструкції відповідачем-1 переданого ним в іпотеку приміщення шляхом перебудови та надбудови другого поверху в офісні приміщення (літера "Е-2") загальною площею 389,6 кв. м з подальшим виокремленням двох окремих об`єктів нерухомості АТ "Укрсиббанк" долучив до матеріалів справи докази, що на його переконання підтверджують факт реконструкції об`єкта іпотеки шляхом створення приміщень, які є предметом спору у даній справі.

Як встановлено з матеріалів справи, належна на праві власності ОСОБА_1 частина приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6) /літера І-1/, загальною площею 123,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно Договору іпотеки від 28.09.2007 була передана в іпотеку АТ "Укрсиббанк", як іпотекодержателю.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 було проведено реконструкцію предмета іпотеки і надбудову над приміщенням іпотеки, зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, у результаті чого утворився новий об`єкт нерухомого майна - "офісні приміщення літ., Е-2, загальною площею 389,6 м2", який в подальшому, було поділено на офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею 123,3 м2 та офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею 270,8 м2 і, таким чином, іпотека розповсюджується на обидва ці об`єкти нерухомості.

Водночас судом встановлено, що об`єктом реконструкції, в результаті якої виник спірний об`єкт нерухомого майна "офісні приміщення літ. Е-2" площею 270,8 м2 було "приміщення складу, літ. Е-1" площею 54,7 м2, яке також належить ОСОБА_1 , яке існувало як окремий об`єкт нерухомого майна ще до укладення Договору іпотеки від 28.09.2007. Даний факт підтверджується матеріалами справи та висновком експерта від 21.03.2023.

Судом встановлено, що спірний об`єкт, який позивач просить суд визнати предмет іпотеки, є створеним внаслідок реконструкції ОСОБА_1 іншого аніж предмет іпотеки об`єкта нерухомого майна - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м., яке було придбано ОСОБА_1 17.05.2006, тобто іще задовго до укладення 28.09.2007 Договору іпотеки (нерухомого майна) із Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк".

Господарський при новому розгляді справи дослідив висновок експерта від 08.09.2020 № 5807, складений за результатом експертизи (том 1, а.с. 242-248) та встановив, що означений висновок не надає відповіді на питання щодо обставин, що мають значення для справи (віднесення офісних приміщень літ. "Е-2" загальною площею 270,8 кв. м до новоствореного об`єкту чи об`єкту створеного внаслідок реконструкції предмета іпотеки), оскільки у даній експертизі на розгляд експерта судом було поставлено лише питання: "Чи є офісне приміщення літ. "І-1" та літ. "Е-2", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 одним об`єктом?". Експерт у висновку від 08.09.2020 № 5807 вказав, що об`єкти дослідження, офісні приміщення, а саме, що позначені в технічних паспортах під лі. І-1 та Е-2 використовуються як офісні приміщення. Об`єкти дослідження - самостійні, ізольовані з окремими входами та інженерними мережами та не є єдиним об`єктом.

Відповідно матеріалів справи, судом встановлено, що до проведення будівельних робіт існувало два повністю окремі об`єкти нерухомого майна - перший загальною площею 123,3 кв.м. (частина приміщення складу №12-а літер « 1-1» відповідно Свідоцтва про право власності від 18.09.2007) та другий загальною площею 54,7 кв.м. (склад літ. «Е-1» відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом 17.05.2006 за №3702).

До проведення реконструкції об`єкти нерухомого майна були індивідуально відокремленими об`єктами нерухомого майна.

З огляду на викладене суд виснує, що із висновку експерта від 08.09.2020 № 5807 та із висновку експерта № 1513-Е від 21.03.2023, судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м. (яке як зазначено у висновку експерта № 1513-Е від 21.03.2023 було реконструйоване ОСОБА_1 шляхом створення спірних «офісних приміщень, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м) є окремим ізольованим з окремими входами та інженерними мережами та не є єдиним об`єктом із приміщенням, яке передано в іпотеку позивачу 28.09.2007 за Договором іпотеки (нерухомого майна) укладеним ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк".

При цьому суд виснує, що такий доказ, наданий позивачем, як постанова державного виконавця від 25.11.2019 про опис та арешт майна у виконавчому провадженні № 29272541, згідно з якої в ході виходу за адресою предмету іпотеки, державним виконавцем виявлено, що у приміщеннях складу Е-1, заг. пл. 54,7 кв. м та частина приміщень складу № 12-а (приміщення з № 2 по № 6) літер І-1, заг. пл. 123,3 кв. м, яке перебуває в іпотеці АТ "Укрсиббанк" здійснено реконструкцію під офісні приміщення (літера "Е-2") загальною площею 389,6 кв. м, - не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог закону, який підтверджує, що ОСОБА_1 було проведено реконструкцію предмета іпотеки і надбудову над приміщенням іпотеки, зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, у результаті чого утворився новий (спірний) об`єкт нерухомого майна. Постанова державного виконавця про опис та арешт майна є наслідком прийнятого державним виконавцем рішення в межах відкритого виконавчого провадження. Опис та арешт майна здійснюються у разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцемзнаходження майна боржника. Суд виснує, що включення державним виконавцем спірних «офісних приміщень, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м до постанови про опис та арешт майна боржника від 25.11.2019 відбулося внаслідок логічного висновку державного виконавця та його мислення, адже частина фундаментів в приміщенні "Е-2" площею 270, 8 кв.м м. та приміщення іпотеки справді є спільними, позаяк фундамент під будівлею сприймає навантаження від всіх верхніх поверхів. Крім того, державним виконавцем взято до уваги відповідь КП "Волинського обласного бюро технічної інвентаризації" про те, що на офісні приміщення літера Е-2 не зареєстровано право власності, а також рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.08.2088 за № 538-8 яким надано дозвіл на реконструкцію приміщень, належних ОСОБА_1 . Водночас логічний висновок державного виконавця про те, що саме предмет іпотеки реконструйовано, внаслідок чого створено «офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м) не базується на спеціальних знаннях в галузі будівельно-технічній сфері.

Під час розгляду справи № 918/56/20(918/238/21) на підставі ухвали суду було проведено будівельно-технічну експертизу, яка є різновидом інженерно-технічної експертизи, що передбачає проведення спеціального дослідження фахівцем, для з`ясування технічного стану будівлі після проведення робіт. У свою чергу в матеріалах справи наявний висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1513-Е від 21.03.2023, з якого вбачається, що «Офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м, що включені державним виконавцем до постанови про опис та арешт майна боржника від 25.11.2019 не є створеними внаслідок реконструкції боржником предмета іпотеки та взагалі не є новоствореним об`єктом. Фактично «офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м є створені внаслідок реконструкції ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м., яке ніколи не було предметом забезпечення.

Посилання позивача у справі на рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради № 538-8 від 07.08.2008 "Про дозвіл на будівництво" як на підтвердження факту того, що відповідачем-1 було проведено реконструкцію предмета іпотеки і надбудову над приміщенням іпотеки, у результаті чого утворився новий об`єкт нерухомого майна - "офісні приміщення літ., Е-2, загальною площею 389,6 м.кв., який в подальшому, було поділено на офісні приміщення літ. "І-1", загальною площею 123,3 м2 та офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею 270,8 м2 і, таким чином, іпотека розповсюджується на обидва ці об`єкти нерухомості, - суд оцінює критично. Так, із рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради № 538-8 від 07.08.2008 "Про дозвіл на будівництво" вбачається, що ОСОБА_1 було дозволено провести реконструкцію частини приміщення складу під офісні приміщення на АДРЕСА_2 , згідно з додатком.

Водночас, як встановлено судом із матеріалів справи ОСОБА_1 належало 2 об`єкта нерухомого майна, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 - один із яких є предметом іпотеки «частина приміщень складу №12-а» (приміщення з №2 по №6) літера 1-1» загальною площею 123,3 кв.м., а інший - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м. Із огляду на викладене вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 538-8 від 07.08.2008 "Про дозвіл на будівництво" не надавався дозвіл ОСОБА_1 на реконструкцію саме приміщень, що належать до предмета іпотеки, як помилково вважає позивач. Крім того, із висновку експерта від 21.03.2023 судом встановлено, що офісні приміщення літ. "Е-2" загальною площею 270,8 кв. м, які є предметом спору у даній справі не є створеними внаслідок реконструкції ОСОБА_1 предмета іпотеки та не є новоствореним об`єктом, дані спірні приміщення створені внаслідок реконструкції ОСОБА_1 "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м.

Лист від 16.01.2021 № 129 КП "Волинське ОБТІ" свідчить про те, що в ході інвентаризації виявлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , була проведена самовільна реконструкція з добудовою другого поверху частини приміщення складу № 12-а загальною площею 123,3 кв. м (літ "І-1") та приміщення складу (літер "Е-1") під офісні приміщення (літер "Е-2") загальною площею 389,6 кв. м.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "про іпотеку" у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Висновком експерта від 21.03.2023 підтверджується, що частина офісних приміщень під літ. «Е-2» загальною площею 270 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 розташовані над частиною приміщень складу №12-а (приміщення з №2 по №6) літера « 1-1» загальною площею 119,4 кв.м, що орієнтовно становить від площі 270.8 кв.м. - 44 %. (розрахунок: 119,4 кв.м і 270,8 кв.м х 100 % = 44 %).

Проте як встановлено судом, лист від 16.01.2021 № 129 КП "Волинське ОБТІ" не свідчить про те, що ОСОБА_1 було проведено реконструкцію саме приміщення предмета іпотеки. Натомість із висновку експерта від 21.03.2023 вбачається, що реконструкція була проведена щодо іншого майна, яке належить ОСОБА_1 , однак яке не є предметом забезпечення у відповідності до Договору Іпотеки.

Крім того, як вбачається, при проведенні судової експертизи судовим експертом бралися до уваги усі документи, що містяться в матеріалах справи, у тому числі наступні документи: Постанова державного виконавця від 25.11.2019 про опис та арешт майна; Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.08.2008 №538-8 «Про дозвіл на будівництво»; Лист №129 від 16.01.2021 комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації"; Поверхневий план будинку за адресою АДРЕСА_2 площею 389,6 кв.м з журналом обміру приміщень; Робочий проект реконструкції з добудовою офісних приміщень по АДРЕСА_2 від 2010 року.

Дослідивши усі документи та сам об`єкт експертизи, судовий експерт прийшов до однозначних висновків про те, що «Офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м, не є створеними внаслідок реконструкції ОСОБА_1 предмета іпотеки - «частини приміщень складу №12-а» (приміщення з №2 по №6) літера 1-1» загальною площею 123,3 кв.м. та не є новоствореним об`єктом. Фактично «офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м, є створені внаслідок реконструкції ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м.

Суд виснує, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що в результаті реконструкції відбулося об`єднання двох приміщень в одне, і що саме в результаті таких дій в позивача виникло право вимоги визнання "офісні приміщення літ. Е-2" предметом іпотеки за Договором іпотеки від 28.09.2007.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

За результатами проведеної експертизи, що проводилася Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липського, 54) експертом встановлено, що в результаті реконструкції об`єднання двох окремих об`єктів нерухомості не проводилось, відбулась реконструкція об`єкта нерухомості "приміщення складу, літ. Е-1" площею 54,7 м2 , що є індивідуально відокремленим від об`єкта предмета іпотеки. Об`єкти (реконструйований та що належить до предмета іпотеки) як і були до проведення робіт окремими, так і після проведення робіт залишились індивідуально відокремленими та ізольованими один відносно одного.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11.02.2021 року у справі № 916/17/20).

Дослідивши всі докази, що містяться в матеріалах справи у сукупності, суд виснує, що після завершення реконструкції, в результаті якої виник спірний об`єкт нерухомого майна "офісні приміщення літ. Е-2" площею 270,8 м2 у даному випадку відбулося збільшення загальної площі не предмета іпотеки, а іншого майна - "приміщення складу, літ. Е-1" площею 54,7 м2, яке також належить ОСОБА_1 та придбане відповідачем-1 іще задовго до укладення Договору іпотеки. При цьому реконструйована нерухомість "приміщення складу, літ. Е-1" площею 54,7 м2 ніколи не була об`єктом забезпечення, а частина приміщення, на яку було збільшено площу "приміщення складу, літ. Е-1" площею 54,7 м2 (спірні приміщення) фактично не може входити до складу предмета іпотеки за Іпотечним договором від 28.09.2007 в розумінні ст. 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Використання приміщення об`єкта іпотеки, а саме деяких його конструктивних елементів під час створення спірних офісних приміщень не спростовує того факту, що «офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м, є створені внаслідок реконструкції ОСОБА_1 іншого, відмінного від предмета іпотеки майна, та повністю ізольованого від нього об`єкта нерухомого майна - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м.

Судом встановлено, що спірні нежитлові офісні приміщення літ. "Е-2", загальною площею (кв.м): 270,8, є результатом реконструкції нерухомого майна "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54, 7 кв.м., що належало відповідачу-1, та розташоване із об`єктом іпотеки за однією адресою Волинська обл., м. Луцьк, вул. Романюка, буд. 9. А отже вони не можуть бути визнані одним об`єктом з предметом застави.

Із поданих доказів не вбачається, що офісні приміщення, які позивач просить визнати предметом іпотеки, створені внаслідок зміни (реконструкції шляхом перебудови та надбудови) першопочаткової площі одного і того самого об`єкту у складі вже існуючої заставленої нерухомості за рахунок її внутрішнього простору та відповідно з використанням таких її функціональних елементів, що призвело до зміни загальних характеристик предмета іпотеки, переданого в заставу за Договором іпотеки від 28.09.2007р., укладеного між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 .

Зібраними у справі доказами підтверджується, що вказаний спірний об`єкт створено в результаті реконструкції "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54,7 кв.м. з використанням його структурних елементів та яке придбане відповідачем-1 згідно з Договором від 17.05.2006 до укладення договору іпотеки від 28.09.2007.

Інші обставини справи суд не встановлює у даному рішенні, оскільки вони вже були встановлені судами при первісному розгляді даної справи, а тому при ухвалі даного рішення суд виходить із вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 04.11.2021 у справі № 918/56/20(918/238/21), щодо того які обставини слід було встановити при вирішення даного спору під час нового його розгляду.

Господарський суд дійшов до висновку, що подані сторонами докази, а також отриманий судом за результатами призначеної судової експертизи висновок експерта від 21.03.2023 свідчать про те, що більш вірогідним є факт того, що «Офісні приміщення, літера Е-2», загальною площею 270,8 кв.м не є створеними внаслідок реконструкції відповідачем-1 предмета іпотеки та не є новоствореним об`єктом та, що дані спірні приміщення створені внаслідок реконструкції об`єкта нерухомого майна - "приміщення складу літера Е-1" загальною площею 54,7 кв.м., належного відповілдачу-1, - аніж, що ОСОБА_1 було проведено реконструкцію предмета іпотеки, у результаті чого утворився новий об`єкт нерухомого майна.

Суд виснує, що інші твердження позивача, висловлені ним у заявах по суті спору, а також запереченнях на висновок експерта не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Щодо таких інших доказів, доводів та заперечень позивача, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні при розгляді справи по суті на новому розгляді та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Окрім того, судом встановлено, що 25.10.2021 було розміщено на електронному майданчику "Прозоро продажі" оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута згідно з умовами, що були погоджені рішенням зборів кредиторів. За результатами проведеного аукціону у відповідності до ст. 88 КУзПБ та на підставі постанови Господарського суду Рівненської області від 31.03.2023 у справі № 918/56/20, 15.11.2021 між продавцем ОСОБА_1 (відповідачем-1) в особі арбітражного керуючого Мельник І.А. та покупцем СПП "Несвіч" складено Акт про придбання майна на електронному аукціоні (передання права власності на об`єкт нерухомого майна), та укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.11.2021 (том 1а, а.с. 51-54), за результатами якого продавець передав у власність покупцю об`єкт "Офісні приміщення, літ Е-2 загальною площею 270 80 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" надсилався для арбітражного керуючого Мельник І.А. лист № 27-3-03/101 від 14.02.2022, у якому вказало, що притримується своєї позиції відносно предмету іпотеки, яка викладена у позовній заяві, поясненнях та доказав, що містяться в матеріалах справи, при цьому вважає, що кошти від реалізації спірного приміщення "Офісні приміщення, літ Е-2 загальною площею 270,80 кв.м. повинні бути направлені в погашення вимог Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" як заставного кредитора в повному обсязі.

При цьому встановлено, що Акціонерне товариство "УКРСИББАНК" уже не є забезпеченим кредитором у розумінні КУзПБ, позаяк уже отримав часткове задоволення своїх вимог як забезпеченого кредитора за рахунок реалізації об`єкту іпотеки - «частини приміщень складу №12-а» (приміщення з №2 по №6) літера 1-1» загальною площею 123,3 кв.м. Договір іпотеки від 28.09.2007 припинено.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову при новому розгляді справи в частині відмови у визнанні предметом іпотеки офісних приміщень літ. "Е-2", загальною площею (кв. м): 270,8. Опис: Е-2: офісні приміщення, е тамбур, за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Романюка, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101 предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 28.09.2007, укладеного між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 та рішення Господарського суду Рівненської області від 14.07.2021 у справі № 918/56/20(918/238/21) скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.11.2021 в частині, а справа № 918/56/20(918/238/21) в скасованій частині направлена на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області, - розподіл судових витрат у справі, в тому числі, й сплаченого судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг у справі, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами понесені наступні судові витрати по сплаті судового збору.

При поданні позову Акціонерним товариства "УКРСИББАНК" сплачено судовий збір у розмірі 4 540 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № від 03.03.2021 у сумі 2 270 грн 00 коп. та платіжним дорученням № від 09.04.2021 на суму 2 270 грн 00 коп.

При поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 14.07.2021 Акціонерним товариства "УКРСИББАНК" сплачено судовий збір у розмірі 3 405 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № .

При поданні касаційної скарги на рішення суду першої інстанції від 14.07.2021 та постанову апеляційної інстанції від 06.09.2021 Акціонерним товариства "УКРСИББАНК" сплачено судовий збір у розмірі 4 540 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № від 13.09.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Приймаючи до уваги те, що Господарський суд Рівненської області за результатами нового розгляду справи № 918/56/20(918/238/21) у частині позовних вимог Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 485 грн 00 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача Акціонерного товариства "УКРСИББАНК".

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано суддею "08" вересня 2023 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич