ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року м. Дніпро Справа № 908/2740/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Боєва О.С.) від 10.04.2023р. у справі № 908/2740/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВК АЛЬЯНС, (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 68/5, кв. 93)

до Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод, (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2)

про стягнення суми 1 712 790,68 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВК АЛЬЯНС про стягнення з відповідача: Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод заборгованості за договором поставки № 220805-1 від 05.08.2022 у розмірі 1 668 881,92 грн, інфляційних втрат у розмірі 10 957,46 грн, 3% річних у розмірі 6 384,66 грн, пені у розмірі 26 566,64 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.04.2023р. у справі № 908/2740/22:

- позов задоволено частково;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод, (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2) на Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВК АЛЬЯНС, (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 68/5, кв. 93) суму 1 668 881 (один мільйон шістсот шістдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят одну) грн 92 коп. основного боргу, суму 10 957 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн 46 коп. інфляційних втрат, суму 6 384 (шість тисяч триста вісімдесят чотири) грн 66 коп. 3% річних, суму 21 619 (двадцять одну тисячу шістсот дев`ятнадцять) грн 13 коп. пені;

- у задоволенні іншої частини позову відмовлено;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод на Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ВК АЛЬЯНС суму 25 617 (двадцять п`ять тисяч шістсот сімнадцять) грн 65 коп. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулося Приватне акціонерне товариство Запорізький електровозоремонтний завод, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2023р. у справі № 908/2740/22 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, посилається на п. 4.2 договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022, у відповідності до якого товар поставлений без письмової заявки замовника оплаті за цим договором не підлягає. У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи письмової заявки на постачання товару, апелянт вважає, що товар, поставлений за видатковими накладними № 66 від 01.09.2022р. та № 50 від 05.08.2022р. на загальну суму 1 316 041,92 грн не підлягає оплаті за договором, а позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за вказаними видатковими накладними є необґрунтованими, як і похідні від них позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо ж рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за товар, поставлений за видатковими накладними №№ 56 63 від 16.08.2023р. на загальну суму 352 840 грн, апелянт посилається на п. 5.6 договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022, у відповідності до якого товар, який не передбачений специфікацією до цього договору, не підлягає оплаті за цим договором. Отже, враховуючи те, що за вказаними видатковими накладними був поставлений товар, не передбачений специфікацією, а також те, що підставою позову є невиконання відповідачем умов договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022, апелянт вважає, що позовна вимога про стягнення основного боргу в сумі 352 840 грн, а також похідні від неї вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, також задоволенню не підлягають.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надав належної оцінки вказаним обставинам, з чого позивач вбачає порушення судом норм процесуального права.

Крім цього апелянт стверджує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки в оскаржуваному рішенні не зазначено на чию користь стягуються відповідні суми у резолютивній частині рішення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2023р. у справі № 908/2740/22, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 05.09.2023р.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, між Приватним акціонерним товариством Запорізький електровозоремонтний завод (Замовник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТД ВК АЛЬЯНС (Постачальник, позивач у справі) був укладений договір поставки № 220805-1 від 05.08.2022 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується у 2022 році поставити (передати у власність) Замовникові товари, зазначені у Специфікації (ях) додатку (ах) до цього Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі товари на умовах цього Договору.

Сторонами підписано Додаток № 1 до Договору Специфікацію № 1, що є невід`ємною частиною договору та в якій визначено найменування, код товарів (прокат сталевий гарячекатаний круглий, прокат сортовий сталевий гарячекатаний круглий із легованої конструкційної сталі, круг сталевий калібрований, шестигранник калібрований), його кількість, ціну без ПДВ та інші характеристики (марка, розмір, стандарти).

В пунктах 5.4, 5.12 Договору передбачено, що товар постачається партіями відповідно до письмових заявок замовника. Підтвердженням про одержання товару Замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 5.2 Договору місце та умови поставки товарів: товар постачається за рахунок та транспортом Постачальника на склад Замовника на умовах РDD (згідно ІНКОТЕРМС 2000): Україна, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2.

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі (п.4.1).

За змістом п. 4.2 Договору, Замовник здійснює оплату поставленого товару (поставленої партії товару) протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів. При цьому Замовник здійснює оплату поставленого товару тільки після реєстрації Постачальником відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), а у разі якщо після постачання товару здійснюється будь-яке збільшення суми компенсації його вартості, Замовник здійснює коригування до податкової накладної в ЄРПН. У разі, якщо до закінчення строку оплати поставленого товару, який зазначений у першому реченні п. 4.2 цього Договору, постачальник не здійснив реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку корегування до неї в ЄРПН, строк оплати поставленого товару за цим Договором продовжується до дати реєстрації постачальником податкової накладної та/або розрахунку корегування до неї в ЄРПН. Товар поставлений без письмової заявки замовника, оплаті за цим договором не підлягає.

До рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару) (п.4.3 договору).

Відповідно до п. 10.1 цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2022р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що на підставі Договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022 відповідачу за видатковими накладними було поставлено товар на загальну суму 1 668 881,92 грн, який відповідачем не оплачений, а саме:

- згідно видаткової накладної № 50 від 05.08.2022 поставлено партію товару вартістю 1 212 511,92 грн;

- згідно видаткової накладної № 56 від 16.08.2022 поставлено партію товару вартістю 46 800,00 грн;

- згідно видаткової накладної № 57 від 16.08.2022 поставлено партію товару вартістю 46 800,00 грн;

- згідно видаткової накладної № 58 від 16.08.2022 поставлено партію товару вартістю 46 490,00 грн;

- згідно видаткової накладної № 59 від 16.08.2022 поставлено партію товару вартістю 46 000,00 грн;

- згідно видаткової накладної № 60 від 16.08.2022 поставлено партію товару вартістю 46 000,00 грн;

- згідно видаткової накладної № 61 від 16.08.2022 поставлено партію товару вартістю 46 000,00 грн;

- згідно видаткової накладної № 62 від 16.08.2022 поставлено партію товару вартістю 46 000,00 грн;

- згідно видаткової накладної № 63 від 16.08.2022 поставлено партію товару вартістю 28 750,00 грн;

- згідно видаткової накладної № 66 від 01.09.2022 поставлено партію товару вартістю 103 530,00 грн.

На підтвердження зазначених обставин в матеріали справи надано копії вищезазначених видаткових накладних, які містять підписи сторін та їх печатки, копії товарно-транспортних накладних, копії податкових накладних та квитанцій про їх реєстрацію в ЄРПН, копії виставлених рахунків на оплату товару, копії довіреностей №703 від 05.08.2022, №795 від 01.09.2022 на отримання представником ПрАТ Запорізький електровозоремонтний завод від ТОВ ТД ВК АЛЬЯНС цінностей відповідного товару за договором № 220805-1 від 05.08.2022 (а.с.20-72).

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Так, судом встановлено, що факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати товару за всіма видатковими накладними підтверджується матеріалами справи та є доведеним. Водночас, місцевим господарським судом враховано, що товар за видатковими накладними №№ 56 63 від 16.08.2023р. на загальну суму 352 840 грн, поставлений позивачем не на виконання договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022р., у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за вказаними видатковими накладними є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача сум основного боргу за поставлений товар, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами п. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 05.08.2022, 16.08.2022 та 01.09.2022 було поставлено відповідачу товар за видатковими накладними на загальну суму 1 668 881,92 грн. Усі видаткові накладні, копії яких містяться в матеріалах справи, підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Відповідач факт отримання товару за всіма видатковими накладними не заперечив, однак у відзиві на позов та в апеляційний скарзі зазначив, що постачання товару за видатковими накладними №№ 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 від 16.08.2022 було здійснено не по договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022, товар вказаний у цих накладних не передбачений вказаним договором.

З видаткових накладних № 50 від 05.08.2022 на суму 1 212 511,92 грн та № 66 від 01.09.2022 на суму 103 530,00 грн слідує, що у них є посилання на договір № 220805-1 від 05.08.2022, товар поставлений за цими накладними (круг) відповідає найменуванню товару, визначеному у Специфікації № 1 до вказаного договору поставки. Товар за цими видатковими накладними був отриманий представником ПрАТ Запорізький електровозоремонтний завод від ТОВ ТД ВК АЛЬЯНС на підставі довіреностей №703 від 05.08.2022, №795 від 01.09.2022 на отримання цінностей відповідного товару за договором № 220805-1 від 05.08.2022 (а.с. 23, 70).

Водночас, у видаткових накладних №№ 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 від 16.08.2022 на загальну суму 352 840,00 грн відсутнє зазначення про те, що товар за цими накладними поставляється на підставі укладеного сторонами договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022. Асортимент та найменування товару, який поставлявся за вказаними накладними (лист) також не відповідає найменуванню та номенклатурі товару, поставка якого була обумовлена вказаним договором поставки.

Докази на підтвердження того, що товар за вищевказаними накладними від 16.08.2022 на загальну суму 352 840,00 грн був поставлений відповідачу саме на підставі договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022, докази внесення змін до Специфікації до договору поставки, в матеріалах справи відсутні.

В пункті 5.6 Договору визначено, що у разі постачання товару, який не передбачений Специфікацією (ями) додатком (ами) до цього договору, то такий товар не підлягає оплаті за цим договором.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для застосування умов договору поставки №220805-1 від 05.08.2022 до порядку здійснення розрахунків за товар, отриманий відповідачем за видатковими накладними №№ 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 від 16.08.2022 на загальну суму 352 840,00 грн.

Разом із тим, місцевим господарським судом обґрунтовано враховано, що за вказаними видатковими накладними між позивачем та відповідачем на підставі ст.ст. 11, 202, 509, 642 ЦК України, ст. 181 ГК України виникли зобов`язання, фактично сторонами у спрощений спосіб укладено договір поставки на постачання визначеного у них товару. Строк виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, встановлений спеціальною нормою частиною 1 ст. 692 ЦК України, згідно з якою покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, строк виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, встановлений вказаною спеціальною нормою, та не може ставитися в залежність від звернення кредитора до боржника з вимогою в порядку частини другої статті 530 ЦК України.

Відповідно до ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Вищевикладеним спростовуються доводи відповідача про те, що оскільки поставка частини товару відбулась не за договором № 220805-1 від 05.08.2022, обов`язок з оплати товару, отриманого за видатковими накладними №№ 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 від 16.08.2022 на загальну суму 352 840,00 грн відсутній, а також відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання на вказану суму отриманого товару.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар, тому обов`язок з проведення розрахунків за отриманий товар, повинно було бути виконано відповідачем одразу після прийняття останнім товару за видатковими накладними №№ 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 від 16.08.2022.

Враховуючи визначений у п. 4.2 договору поставки № 220805-1 від 05.08.2022 порядок оплати, оплату за поставлений товар згідно видаткової накладної № 50 від 05.08.2022 на суму 1 212 511,92 грн відповідач повинен був здійснити у строк до 28.10.2022 включно (06.08.2020 + 60 банківських днів), згідно видаткової накладної № 66 від 01.09.2022 на суму 103 530,00 грн до 24.11.2022 включно (02.09.2022 + 60 банківських днів).

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано письмових Заявок відповідача на постачання товару, тому не доведено здійснення поставки відповідно до умов договору, а також, що строк оплати за цими видатковими накладними не настав у зв`язку із тим, що позивач не надав доказів направлення відповідачу та отримання ним оригіналів рахунків на оплату товару, спростовуються наступним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з п. 4.3 Договору, до рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує обставин наявності у нього як видаткових накладних, так і товарно-транспортних накладних, які підписані уповноваженим представником відповідача та скріплені відповідними печатками відповідача і які в силу умов пункту 4.3. Договору є додатками до рахунку на оплату товару, а отже відповідачем були отримані рахунки на оплату поставленого йому товару.

За змістом п. 5.5 Договору, поставки право власності на товар, зазначений у специфікації (ях) додатку до цього Договору, переходить до замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін видаткової накладної. Видаткова накладна є первинним документом.

В пункті 5.12 договору встановлено, що підтвердженням про одержання товару Замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Як вже зазначено вище, видаткові накладні № 50 від 05.08.2022, № 66 від 01.09.2022 містять посилання на договір поставки № 220805-1 від 05.08.2022, підписані представником Замовника на підставі довіреностей на отримання ТМЦ. Найменування товару, асортимент та інші характеристики товару, що був поставлений за цими видатковими накладними та прийнятий Замовником без зауважень, визначені у Специфікації № 1 до Договору поставки.

Обов`язок відповідача оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 ЦК України, частини 1 статті 265 ГК України) та не залежить від факту виставлення позивачем (постачальником) рахунку-фактури на оплату вартості здійсненої поставки партії товару.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02.07.2019 у справі № 918/537/18 про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару.

Хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється в т.ч. після отримання Замовником рахунку на оплату товарів, однак за змістом статті 692 ЦК України така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який пов`язується з датою підписання сторонами видаткової накладної, яка є підтвердженням одержання товару Замовником.

Рахунок на оплату є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за переданий товар, та за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, встановленим у статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки рахунком не фіксується господарська операція чи дозвіл на її проведення. При цьому банківські платіжні реквізити сторін наведені у розділі ХІV Договору поставки, а також містяться у самих видаткових накладних, за якими здійснено постачання товарів.

Відповідач отримані партії товару не повернув, жодних претензій не висловив, від поставленого товару не відмовився. Тобто товар був поставлений Постачальником та прийнятий Замовником без застережень щодо недоліків за кількістю, якістю та без застережень щодо відсутності необхідних товаросупровідних документів.

З огляду на викладене, судова колегія також погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відсутність доказів направлення позивачем рахунків на оплату та їх отримання відповідачем, а також письмових заявок Замовника на постачання товару, який був поставлений за видатковими накладними № 50 від 05.08.2022 та № 66 від 01.09.2022, не спростовують факту постачання цього товару саме на умовах договору поставки №220805-1 від 05.08.2022 та отримання його відповідачем.

Крім того, до позовної заяви позивачем надано копії податкових накладних та відповідних квитанцій, що є підтвердженням реєстрації цих накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на весь поставлений товар.

Враховуючи усе вищевикладене, отримання відповідачем товару є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити отриманий товар, а саме: оплатити товар поставлений за видатковими накладними № 50 від 05.08.2022, № 66 від 01.09.2022 відповідно до умов Договору поставки №220805-1 від 05.08.2022, а також товар, поставлений за видатковими накладними №№ 56 63 від 16.08.2022 згідно умов чинного законодавства, на підставі цих оформлених видаткових накладних.

Доказів виконання зобов`язання щодо оплати заявленої до стягнення суми основного боргу за поставлений товар відповідач суду не надав.

Таким чином місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 1 668 881,92 грн заборгованості за поставлений товар є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 10 957,46 грн інфляційних втрат, суми 6 384,66 грн 3% річних та суми 26 566,64 грн пені.

Відповідно до приписів ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданими позивачем розрахунком, 3% річних нараховано на суму простроченого грошового зобов`язання за кожною з видаткових накладних за загальний період з 31.10.2022 по 19.12.2022 включно, втрати від інфляції за листопад 2022.

Враховуючи встановлені вище обставини, факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати товару за всіма видатковими накладними підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційний втрат, суд першої інстанції встановив, що його здійснено правильно, тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом у межах заявлених періодів та у заявлених позивачем розмірах, з чим погоджується судова колегія апеляційного суду.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з наданими позивачем розрахунком, пеня також нарахована позивачем на суму вартості поставленого за кожною з видаткових накладних за загальний період з 31.10.2022 по 19.12.2022.

Пунктом 7.2.1 Договору поставки встановлено, що Замовник за даним договором несе відповідальність: у разі порушення строків оплати отриманого товару Замовник сплачує Постачальнику пеню у розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки.

Із змісту ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України слідує, що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, щодо якого правочин вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та у ч. 2 ст. 343 ГК України законодавцем встановлено лише загальнообов`язкове обмеження розміру пені, яка може бути стягнута в певний період не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який стягується пеня.

Із наведеного вбачається, що законодавець поділяє неустойку на договірну і законодавчо встановлену. Тобто необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони виду правопорушення за який вона стягується і конкретний її розмір.

Отже сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок, розмір та умови її сплати визначено договором або певним законодавчим актом.

Оскільки умови договору поставки не підлягають застосуванню до правовідносин сторін, що виникли у зв`язку із поставкою товару за видатковими накладними №№ 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 від 16.08.2022, позовні вимоги про стягнення пені за вказаними видатковими накладними є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Водночас судом першої інстанції здійснено перевірку розрахунку в частині нарахування пені за видатковими накладними № 50 від 05.08.2022 та № 66 від 01.09.2022 та встановлено, що його здійснено правильно, з чим також погоджується судова колегія.

Таким чином судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 21 619,13 грн, а в іншій частині вимог про стягнення пені судом правомірно відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія констатує, що судом першої інстанції надано належну оцінку усім обставинам справи та ухвалено правомірне та обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Водночас судова колегія відхиляє доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норми процесуального права, а саме не зазначення в оскаржуваному рішенні на чию користь стягуються відповідні суми у резолютивній частині рішення.

Так, у відповідності до ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині рішення зазначається:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб).

З резолютивної частини оскаржуваного рішення вбачається, що в ній зазначено про часткове задоволення позову та суми, які підлягають стягненню щодо кожної з позовних вимог, здійснено розподіл судових витрат, вказаний строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження, а також вказані повні найменування позивача та відповідача у справі, їх місцезнаходження та код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Отже і в цій частині доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Також судова колегія звертає увагу, що з оскаржуваного рішення вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач на підставі ч. 1, 2 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України просив суд зменшити розмір пені, в чому судом було відмовлено.

Враховуючи те, що відмова суду у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на підставі ч. 1, 2 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України не є предметом апеляційного оскарження, в силу положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, рішення місцевого господарського суду в цій частині не перевіряється судом апеляційної інстанції.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2023р. у справі № 908/2740/22, відсутні.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 38 537,79 грн слід покласти на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2023р. у справі № 908/2740/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 10.04.2023р. у справі № 908/2740/22 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Приватне акціонерне товариство Запорізький електровозоремонтний завод.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 13.09.2023 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз