ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/478/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Заїка В.В., ордер серія ВХ №1000490 від 13.06.2023 (в режимі відеоконференції);

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова

до Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД"

про стягнення 755 889,74грн

Житомирський військовий інститут ім. С.П.Корольова звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" 755 889,74грн, з яких: 461 965,00грн штрафу та 293 924,74грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням ПВКП "Реамед" зобов`язань за договором про надання послуг №140 від 02.06.2020.

В якості правових підстав зазначено ст.509, 526, 530, 610-612, 625 Цивільного кодексу України, ст.173, 193, 218 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 10.04.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/478/23 до судового розгляду по суті на 15.08.2023 о 12:00.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.08.2023 (у режимі відеоконференції) проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання 15.08.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся під розписку (а.с. 91, т. 2) та засобами електронного зв`язку.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Всі ухвали Господарського суду Житомирської області у справі №906/1222/22 оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua), а тому учасники справи могли ознайомитися з їх текстом, оскільки були обізнані з судовим розглядом справи, що вбачається з доданих матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представника позивача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд вважає, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

02.06.2020 між Житомирським військовим інститутом ім. С.П. Корольова (замовник, позивач) та Приватним виробничо-комерційним підприємством "Реамед" (виконавець, відповідач) укладено договір №140 про надання послуг (далі - Договір) (а.с. 68-73, т.1), за умовами якого виконавець за письмовим замовленням (технічним завданням) замовника (додаток №1) зобов`язується надати послуги з поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою) в обсязі, визначеному Договірною ціною, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №2), та передати надані послуги відповідно до календарного плану виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього Договору (додаток №3), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги на умовах даного договору.

Згідно умов даного договору виконавець надає замовнику наступні послуги: послуга з поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою) у кількості 1 (один) послуга (п.2.1 Договору).

Прийняття замовником послуг оформляється актом надання послуг (п.2.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується якісно та в терміни передбачені календарним планом закінчити і здати роботи замовнику.

Згідно з п.4.1 Договору вартість послуг становить 6 599 500,00грн, в т.ч. ПДВ - 1 099 916,67грн.

У подальшому, в зв`язку із несвоєчасним виконанням підрядником робіт та закінченням бюджетного року, з метою повернення невикористаних коштів до бюджету, додатковою угодою від 04.12.2020 №5 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 (далі - Додаткова угода №5) внесено зміни до п.4.1 та зменшено ціну договору до 4 348 332,56грн (а.с. 96-97, т.1).

Строки надання послуг визначаються календарним планом виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №3) (п.4.8 Договору).

Виконавець надає послуги у відповідності до Календарного плану надання послуг, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №3) (п.5.1 Договору).

Додатковою угодою №2/188 від 31.07.2020 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 внесено зміни до Календарного плану надання послуг (виконання робіт) з "Поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою)" (а.с. 91-92, т.1), цим самим збільшено термін для виконання виконавцем послуг відповідно до договору №140 від 02.06.2020.

Здавання-приймання наданих послуг оформлюється актом здавання наданих послуг (п.6.1 Договору).

Пунктом 7.3 Договору визначено, що за порушення строків закінчення виконання робіт відповідно до Календарного плану робіт, Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості не наданих послуг, але не менше подвійної ставки НБУ на момент не надання послуг, з яких допущено прострочення надання послуг за кожний день прострочення, а в разі прострочення надання послуг відповідно до календарного плану понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% загальної вартості договору.

У зв`язку із неможливістю надання послуг виконавцем у відповідності до додаткової угоди №6 від 08.12.2020 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 дію останнього припинено з 10.12.2020 (а.с. 98-99, т. 1).

До позовної заяви додані акти приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.10.2020, №2 від 30.10.2020, №3 від 30.11.2020, №4 від 04.12.2020, №5 від 04.12.2020, №6 від 04.12.2020 (а.с. 100-104, 113-117, 126-130, 139-143, 153-158, 166-171, т.1), відповідно кількості етапів надання послуг згідно з умовами договору про надання послуг №140 від 02.06.2020. Зазначені акти підписані уповноваженими посадовими особами та скріплені печатками сторін Договору.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначає, що попри внесені зміни, якими було збільшено термін часу для виконання послуг по поточному ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону, що передбачено умовами договору про надання послуг №140 від 02.06.2020, всупереч вимогам договірних зобов`язань у частині строку виконання послуг з надання послуг з поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону, а також Додаткової угоди №2 від 31.07.2020 до Договору, якою визначено та затверджено Календарний план з надання послуг з поточного ремонту, роботи повинні були виконані відповідачем у повному обсязі в термін до кінця листопада 2020 року, проте здані повністю лише в грудні 2020 року. У зв`язку з цим, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 461 965,00грн штрафу та 293 924,74грн пені.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд дійшов висновку, що договір про надання послуг №140 від 02.06.2020 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що попри внесені сторонами зміни, якими було збільшено термін часу для виконання послуг по поточному ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону, що передбачено умовами договору про надання послуг №140 від 02.06.2020, всупереч вимогам договірних зобов`язань у частині строку виконання послуг з надання послуг з поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону, а також Додаткової угоди №2 від 31.07.2020 до Договору, якою визначено та затверджено Календарний план з надання послуг з поточного ремонту, роботи повинні були виконані відповідачем у повному обсязі в термін до кінця листопада 2020 року, проте здані повністю лише в грудні 2020 року, про що свідчать підписані уповноваженими посадовими особами та скріплені печатками сторін акти приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.10.2020, №2 від 30.10.2020, №3 від 30.11.2020, №4 від 04.12.2020, №5 від 04.12.2020, №6 від 04.12.2020 (а.с. 100-104, 113-117, 126-130, 139-143, 153-158, 166-171, т.1), відповідно кількості етапів надання послуг згідно з умовами договору про надання послуг №140 від 02.06.2020.

Так, акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.10.2020 (а.с. 100-104, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з влаштування основи, синтетичного покриття, встановлення обладнання на тенісному корті, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 30.09.2020 року (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №2 від 30.10.2020 (а.с. 113-117, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з влаштування основи, синтетичного покриття, встановлення обладнання на полі для мініфутболу, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 30.09.2020 року (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №3 від 30.11.2020 (а.с. 126-130, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з улаштування водовідведення, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 30.09.2020 (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №4 від 04.12.2020 (а.с. 139-143, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з монтажу огорожі, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 30.11.2020 (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №5 від 04.12.2020 (а.с. 153-158, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з влаштування основи, поліуретанового покриття Conipur SP, монтажу обладнання, кінцевий строк виконання якого згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 04.12.2020 (а.с. 92, т.1).

Акт приймання виконаних будівельних робіт №6 від 04.12.2020 (а.с. 166-171, т.1) підтверджує виконання робіт щодо комплексу робіт з щодо кількох об`єктів: бігові доріжки (улаштування основи і поліуретанового покриття Conipur SP); сектори (влаштування асфальтобетонної основи в секторах, сектор 14х8, поліуретанового покриття Conipur SP); зона метання гранат (улаштування основи); ями для стрибків у довжину (улаштування основи), кінцевий строк виконання яких згідно Календарного плану з надання послуг з поточного ремонту становить 31.10.2020 (а.с. 92, т.1).

Варто зауважити, що судом враховано саме кінцевий термін виконання робіт (надання послуг) повних комплексів робіт, оскільки відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт складалися сторонами на сукупність робіт у цілому, а не на кожен вид робіт окремо.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що відповідачем допущено порушення строків виконання робіт згідно договору про надання послуг №140 від 02.06.2023 та з врахуванням Календарного плану надання послуг (виконання робіт) з "Поточного ремонту баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою)" (а.с. 92, т.1), а отже наявні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за порушення строків надання послуг.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Для застосування штрафних санкцій відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України необхідною умовою є: віднесення хоча б однієї сторони до суб`єкта господарювання державного сектора економіки; якщо порушення зобов`язання пов`язане з виконанням державного контракту; виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

У даному випадку суд зазначає про наявність правових підстав для застосування приписів ч.2 ст.231 Господарського кодексу України до зобов`язань, які виникли за договором, так як позивач є суб`єктом державного сектора економіки, а виконання договору фінансується за рахунок Державного бюджету України.

У той же час, аналіз ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України свідчить, що визначені нею розміри штрафних санкцій застосовуються лише якщо інше не передбачено законом чи договором.

Сторонами в п. 7.3 договору про надання послуг №140 від 02.06.2023 узгоджено, що за порушення строків закінчення виконання робіт відповідно до Календарного плану робіт, Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості не наданих послуг, але не менше подвійної ставки НБУ на момент не надання послуг, з яких допущено прострочення надання послуг за кожний день прострочення, а в разі прострочення надання послуг відповідно до календарного плану понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% загальної вартості договору.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що за прострочення відповідачем обов`язку надання послуг позивачем нараховано пеню 461 965,00грн штрафу та 293 924,74грн пені.

Перевіривши зазначений розрахунок пені та штрафу за прострочення обов`язку вчасного надання послуг, який здійснений на підставі п.7.3 Договору, суд вважає цей розрахунок необґрунтованим з огляду на те, що позивачем не було враховано, що сторони, уклавши додаткову угоду №5 від 04.12.2020 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2023 змінили загальну суму договору з 6 599 500,00грн до 4 348 332,56грн, у зв`язку з чим зменшилась і вартість ненаданих послуг вчасно, з яких допущено прострочення виконання.

За змістом абз.2 п.1 Додаткової угоди №5 зменшення суми договору відбувається на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт за послугою "Поточний ремонт баскетбольного майданчика, поля для мініфутболу, тенісного корту, бігових доріжок та секторів стадіону (утримання в належному санітарно-технічному стані об`єктів благоустрою)" №1 від 26.10.2020 (на суму 594 391,54грн), №2 від 30.10.2020 (на суму 932 033,56грн), №3 від 30.11.2020 (на суму 465 282,68грн), №4 від 04.12.2020 (на суму 795 043,01грн), №5 від 04.12.2020 (на суму 724 020,36грн), №6 від 04.12.2020 (на суму 837 561,41грн) (а.с. 100-104, 113-117, 126-130, 139-143, 153-158, 166-171, т.1).

Пунктом 2 Додаткової угоди №5 сторони узгодили, що ця додаткова угода набуває чинності з дати підписання і дії протягом у с ь о г о періоду чинності договору.

Необхідно відзначити, додаткова угода є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору.

Суд дійшов висновку, що після викладення пункту 4.1 договору про надання послуг №140 від 02.06.2020 в новій редакції про те, що вартість послуг становить 4 348 332,56грн, у тому числі ПДВ - 724 722,09грн, у позивача виникло право на нарахування штрафних санкцій (за невчасне надання послуг) з урахуванням внесених змін до основного договору про надання послуг №140 від 02.06.2023, які є чинними на момент звернення до суду з даним позовом.

Отже, розрахунок пені та штрафу за невчасну поставку товару, наведений у позовній заяві є таким, що не відповідає умовам договору та фактичним обставинам справи, оскільки позивач звертається із вимогою про стягнення штрафних санкцій за невчасну поставку товару після зміни ціни договору.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому, суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13, від 16.04.2019 у справах №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 14.02.2019 у справі №922/1019/18, від 22.01.2019 у справі №905/305/18, від 21.05.2018 у справі №904/10198/15, від 02.03.2018 у справі №927/467/17.

У матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, в якому викладено контррозрахунок сум пені та штрафу (а.с. 8-15, т.2).

З огляду на викладене вище, зокрема, те, що відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт складалися сторонами на сукупність робіт у цілому, а не на кожен вид робіт окремо, перевіривши зазначений контррозрахунок відповідача стягуваної суми, суд дійшов висновку, що останній є частково вірним.

Так, розмір штрафу за прострочення строку надання послуг загальною вартістю 4 348 332,56грн, який підлягає стягненню, становить 304 383,28грн (4 348 332,56грн х 7%). У частині вимог щодо стягнення 157 581,72грн штрафу (461 965,00грн - 304 383,28грн) суд відмовляє в позові.

Загальний розмір пені за несвоєчасне надання відповідачем послуг, який підлягає стягненню, складає 150 516,01грн, а саме:

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.10.2020 (на суму 594 391,54грн) (а.с.100-104, т.1) за період з 01.10.2020 до 26.10.2020 - 15 454,18грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №2 від 30.10.2020 (на суму 932 033,56грн) (а.с.113-117, т.1) за період з 01.10.2020 до 30.10.2020 - 27 961,01грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №3 від 30.11.2020 (на суму 465 282,68грн) (а.с.126-130, т.1) за період з 01.10.2020 до 30.11.2020 - 28 382,24грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №4 від 04.12.2020 (на суму 795 043,01грн) (а.с. 139-143, т.1) за період з 01.12.2020 до 04.12.2020 - 3 180,17грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №5 від 04.12.2020 (на суму 724 020,36грн) (а.с.153-158, т.1) за період з 01.10.2020 до 04.12.2020 - 47 061,32грн;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт №6 від 04.12.2020 (на суму 837 561,41грн) (а.с.166-171, т.1) за період з 01.11.2020 до 04.12.2020 - 28 477,09грн.

У частині вимог щодо стягнення 143 408,73грн пені (293 924,74грн - 150 516,01грн) суд відмовляє в позові.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог (вх.№01-44/1722/23 від 23.05.2023), судом враховано необхідне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), перебіг якої, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто, або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд дійшов висновку, що позивач дізнався про своє порушене право щодо надання йому відповідачем відповідних послуг у грудні 2020 року, коли сторонами було підписано додаткову угоду №6 від 08.12.2020 до договору про надання послуг №140 від 02.06.2020, у зв`язку з неможливістю виконавця продовжити надання послуг згідно основного договору, якою припинено дію останнього з 10.12.2020 (а.с. 98-99, т.1).

Водночас, варто зауважити, що згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 встановлено карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався і закінчився 30.06.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

При цьому, позивачем позовну заяву в даній справі подано до суду 03.04.2023 за вх.№518, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції Господарського суду Житомирської області.

З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності (вх.№01-44/1722/23 від 23.05.2023), оскільки позивачем не пропущено такий строк.

Згідно з ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, а саме - в частині вимог про стягнення 150 516,01грн пені та 304 383,28грн штрафу. У частині вимог щодо стягнення 143 408,73грн пені та 157 581,72грн штрафу суд відмовляє в позові.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного виробничо-комерційного підприємства "РЕАМЕД" (29000, м. Хмельницький, вул. Кропивницького, буд. 6, кв.18; ідентифікаційний код 22778912) на користь Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова (10004, м. Житомир, проспект Миру, буд. 22; ідентифікаційний код 08183359):

- 150 516,01грн пені;

- 304 383,28грн штрафу;

- 6 823,49грн судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення 143 408,73грн пені та 157 581,72грн штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.08.23

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу (рек.) та на електронну пошту: ;

3 - відповідачу (рек.) та представнику на електронну пошту: