За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 71 093,93грн.
в межах справи №910/4473/21
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність
Суддя Мандичев Д.В.
Секретар судового засідання Судак С.С.
Представники сторін:
від позивача: не з`явилися,
від відповідача: Островський Р.С.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
У провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/4473/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 71 093,93грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 71 093 (сімдесят одну тисячу дев`яносто три) грн. 93 коп. трьох процентів річних, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 Господарським судом міста Києва видано наказ №910/4473/21 (910/19757/21) від 06.12.2022.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення по справі №910/4473/21 (910/19757/21), в якій позивач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 000,00грн. і покласти їх на ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення призначити у судовому засіданні на 11.01.2023.

Наразі, згідно Рішення Ради суддів України від 14.12.2022 №35 визначено дату проведення ХІХ позачергового з`їзду суддів 11-13 січня 2023 року, делегатом на якому є суддя Д.В.Мандичев.

Відтак, суд ухвалою від 21.12.2022 призначив судове засідання на 01.02.2023.

Судове засідання, призначене на 01.02.2023, не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду .

Ухвалою Пінічного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 відхилено клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення господарського суду м.Києва від 09.11.2022р. по справі №910/4473/21(910/19757/21).Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення господарського суду м.Києва від 09.11.2022р. по справі №910/4473/21(910/19757/21). Апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 09.11.2022р. по справі №910/4473/21(910/19757/21) (з доданими до неї матеріалами) повернуто ОСОБА_2 . Справу №910/4473/21(910/19757/21) повернуто до господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 призначено розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення на 26.04.2023.

Судове засідання, призначене на 26.04.2023, не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 27.06.2023 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №910/4473/21 (910/19757/21) залишено без змін.

Матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення призначено в судовому засіданні на 23.08.2023.

22.08.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, вимоги заяви позивач підтримала в повному обсязі.

23.08.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

Під час судового засідання 23.08.2023 представник відповідача просив відмовити в задоволенні заяви.

Згідно з частиною 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про наступне.

18.02.2021 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Тарасовим С.О. укладено договір про надання правової допомоги від 18.02.2021.

22.11.2022 до вказаного договору позивачем та адвокатом Тарасовим С.О. укладено додатковий договір № 4, згідно з пунктом 1 якого у зв`язку з наявністю боргу фізичної особи ОСОБА_2 перед клієнтом за невиконання умов договору позики від 23.01.2003, клієнт доручає адвокату підготувати позов до ОСОБА_2 про стягнення з останнього 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами, наданими за договором позики від 23.01.2003, за період з 01.12.2018 по 01.12.2021; здійснити представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва, а також скласти та подати до суду процесуальні документи, необхідні для доведення правової позиції клієнта в суді, і захисту його прав та законних інтересів.

У пункті 2 додаткового договору сторони погодили, що розмір гонорару адвоката за його роботу за цим додатковим договором складає 8 000,00 грн.

Згідно з пунктом 3 додаткового договору остаточний розмір гонорару адвоката за цим додатковим договором визначається в підписаному акті виконаних робіт.

Із матеріалів справи слідує, що 10.11.2022 позивачем та адвокатом Тарасовим С.О. підписано акт виконаних робіт, за змістом якого адвокат виконав, а клієнт прийняв виконану роботу, а саме: 8 000,00 грн. - підготував позов до ОСОБА_2 про стягнення з останнього 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами, наданими за договором позики від 23.01.2003, за період з 01.12.2018 по 01.12.2021; здійснив представництво інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва по справі №910/4473/21 (910/19757/21), підготував та подав процесуальні документи по справі №910/4473/21 (910/19757/21), у тому числі заяву про зміну предмету позову.

Разом розмір гонорару адвоката складає 8 000,00 грн. (пункт 2 акту).

У пункті 3 акту зазначено, що клієнт до адвоката претензій та зауважень за виконану роботу не має.

Крім того, 10.11.2022 адвокатом Тарасовим С.О. складено опис робіт за договором про надання правової допомоги від 18.02.2021, додаткового договору від 22.11.2022 № 4, в якому описано вид послуги/назву витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Заперечуючи проти задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, відповідач наголосив, що з аналізу наданих позивачем документів не вбачається погодинна ставка роботи адвоката або його працівників, фактично витрачений час на надання послуг, а також відсутні докази оплати наданих послуг. При цьому, відповідач просив урахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд наголошує, що застосування визначених у частині 4 статті 126 ГПК України критеріїв здійснюється судом за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, від 24.12.2019 у справі № 910/18954/17, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, від 12.08.2020 у справі № 922/3422/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16.

Утім, жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування неспівмірності заявлених позивачем витрат відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Як слідує з погоджених позивачем та адвокатом Тарасовим С.О. умов у додатковому договорі від 22.11.2022 № 4, розмір гонорару адвоката становить 8 000,00 грн. за роботу з підготовки позову до ОСОБА_2 про стягнення з останнього 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами, наданими за договором позики від 23.01.2003, за період з 01.12.2018 по 01.12.2021, здійснення представництва інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва, а також складення та подання до суду процесуальних документів, необхідних для доведення правової позиції клієнта в суді, і захисту його прав та законних інтересів.

Отже, сторонами узгоджено вид та обсяг правової допомоги, що надається позивачу адвокатом Тарасовим С.О. у межах справи №910/4473/21 (910/19757/21), та фіксовану вартість гонорару адвоката в розмірі 8 000,00 грн., що відповідає вимогам статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Також, суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Щодо посилань відповідача на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19, суд звертає увагу, що остання прийнята за інших фактичних обставин, ніж у даній справі. Так, у згаданій постанові від 07.07.2021 зазначено, що матеріали справи не містять клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених позивачем обставин відсутні. Отже, судом розподілено витрати на професійну правничу допомогу з урахуванням частини 4 статті 129 ГПК України, оскільки позовні вимоги позивача у справі № 910/12876/19 задоволено частково.

Відтак, вищенаведена постанова Великої Палати Верховного Суду ухвалена хоча й за правового регулювання спірних правовідносин схожого з тим, що має місце в цій справі, але за інших фактичних обставин справи, ніж у справі, що розглядається, тобто зазначена справа і ця справа є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, становить 8 000,00 грн.

Приписи пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України передбачають, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За наслідками розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/4473/21 (910/19757/21) позов задоволено повністю. Дане судове рішення набрало законної сили.

Таким чином, відповідно до положень статті 244 ГПК України, суд вирішив ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 000,00 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.08.2023

Суддя Д.В. Мандичев