ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2854/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут", м.Київ
до Фізичної особи-підприємця Семакової Олени Іванівни, м.Харків
про стягнення коштів 83 411,81 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Семакової Олени Іванівни про стягнення 83 411,81 грн. за Договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-90481-22 від 17.06.2022 року, з яких: заборгованість за отриманий природний газ у розмірі 29 805,79 грн., пеня 7349,15 грн., 3% річних 487,50 грн, інфляційні втрати 1326,44 грн., штраф за недовикористаний обсяг природного газу 44 442,93 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2854/23. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

27.07.2023 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№ 19831), в якому у задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що Відповідач у період з 01.11.2022 по 31.12.2022 природный газ не споживав; позивач не направляв Відповідачу 30.11.2022 та 31.12.2022 акти приймання - передачі природного газу у сервісі електронного документообігу "Вчасно", системі "M.E.Doc", або у будь-якій іншій системі документообігу з огляду на що відповідач не міг будь-яким чином відреагувати на відповідні акти. Відсутність підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, на думку відповідача, підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану". Щодо нарахованого позивачем штрафу за недовикористаний обсяг природного газу у розмірі 44 442, 93 грн вказує, що за своїм змістом зазначені санкції є збитками, які жодним чином позивачем не доведені.

08.08.2023 позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№21037),в якій не погоджується з викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву обставинами, вважає, що послуги з постачання природного газу були надані відповідачу у розмірі та в порядку, визначеними умовами Договору.

22.08.2023 від відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив) (вх.№ 22356).

28.08.2023 від позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №23016) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.06.2022р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (постачальник, позивач) та Фізичною особо-підприємцем Семаковою Оленою Іванівною (споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-90481-22.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2022 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з умовами п.п. 1.2, 1.3. Договору, річний плановий обсяг постачання газу складає - до 3860 куб.м. та планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в Додатку 1.

Згідно з п. 1.4 договору, передача за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік точок комерційного обліку Споживача вказаний в Додатку 2, що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 2.3 договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1, Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ. Постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми (далі - добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку до 25-го (двадцять п`ятого) числа місяця, що передує місяцю постачання у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно. У разі нерівномірного щодобового споживання газу, який підлягає постачанню у місяці постачання. Споживач зобов`язаний до 10:00 год, дня, що передує дню, з якого змінюється плановий обсяг газу, надати Постачальнику заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу із зазначенням планованих щодобових обсягів споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. У разі необхідності коригування обсягів планованого споживання природного газу у газовій добі споживання, Споживач зобов`язаний надіслати скориговану заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу на добу постачання не пізніше ніж 18.00 год. газової доби постачання природного газу. Заявка також має містити плановані щодобові обсяги споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. Заявки надаються Споживачам на електронну адресу Постачальника , з наступним направленням заявок у письмовому вигляді на адресу Постачальника. Не підлягають зміні обсяги газу, що вже фактично поставлені Споживачу.

Відповідно до п. 2.5.1 договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Згідно з п. 2.5.2 договору на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Відповідно до п. 2.5.3 договору Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У відповідності до п. 2.5.4 договору у випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Згідно з п. 3.3 договору зміна ціни узгоджуються шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору, крім випадку, визначеного п. 3.3.1. цього Договору.

Відповідно до п.10.1. Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ «Твій Газзбут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31 грудня 2022 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з п. 9.3. Договору, усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (за наявності).

Відповідно до Додаткової угоди №ДУ-4/41АР200-90481-22 від 31.10.2022 до Договору №41АР200-90481-22 від 17.06.2022 р. постачання природного газу для потреб непобутових споживачів. «Згідно до п.3.3 Договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ починаючи з 01 листопада 2022 року. Ціна одного кубічного метра (куб. м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 33,25000000 грн., крім того, компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метра природного газу з урахуванням компенсація вартості послуги доступу до потужності складає 33,38657600 грн. Податок на додану вартість становить 6,67731520 грн. Всього ціна одного кубічного метра природного газу становить 40,06389120 грн. Сторони домовились викласти п. 3.3.1. Договору в наступній редакції: «3.3.1. В разі порушення Споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2. цього Договору, більше ніж на 3 (три) банківські дні, Постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метра газу без урахування податку на додану вартість з 01 листопада 2022 року на рівні 34,08333333 грн., крім того, компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метра природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 34,21990933 грн. Податок на додану вартість становить 6,84398187 грн. Всього ціна одного кубічного метра природного газу становить 41,06389120 грн.». Решта умов договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.

Відповідно до укладеної додаткової угоди №ДУ-5/41АР200-90481-22 від 30.11.2022 до Договору №41АР200-90481-22 від 17.06.2022 р. постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.

«Відповідно до п.3.3 Договору, сторони домовились про узгодження ціни на газ починаючи з 01 грудня 2022 року. Ціна одного кубічного метра (куб. м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 32,41666667 грн., крім того, компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метра природного газу з урахуванням компенсація вартості послуги доступу до потужності складає 32,55324267 грн. Податок на додану вартість становить 6,51064853 грн. Всього ціна одного кубічного метра природного газу становить 39,06389120 грн. Сторони домовились викласти п. 3.3.1. Договору в наступній редакції: «3.3.1. В разі порушення Споживачем графіку оплати, визначеного п. 4.2. цього Договору, більше ніж на 3 (три) банківські дні, Постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метра газу без урахування податку на додану вартість з 01 грудня 2022 року на рівні 32,25000000 грн., крім того, компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метра природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 33,38657600 грн. Податок на додану вартість становить 6,67731520грн. Всього ціна одного кубічного метра природного газу становить 40,06389120 грн.». Решта умов договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.»

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 4.4 Договору, датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги з постачання природного газу у листопаді 2022 року - 743,82 куб.м. природного газу загальною вартістю 29 800,32 грн., у грудні 2022 - 0,14 куб.м. природного газу загальною вартістю 5,47 грн.

За підсумками надання послуг з газопостачання за листопад та грудень 2022 року позивачем 30.11.2022 та 31.12.2022 були сформовані та направлені відповідачу відповідні акти приймання- передачі, які останній не повернув. Заборгованість у розмірі 29 805,79 грн. за отриманий за листопад та грудень 2022 природний газ відповідачем є неоплаченою.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частинами 1, 3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, розроблені на виконання п.17 ч.3 ст.4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС) (далі - Правила).

Відповідно до п.1 розд.ІІ Правил, підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з п.2 розд.ІІ Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу (п.3 розд.II Правил).

Пунктами 9 та 19 розд.ІІ Правил передбачено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу. Постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

Споживач, згідно з п.20 розд. ІІ Правил, зобов`язується, зокрема, дотримуватись вимог цих Правил; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами.

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів та не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

При цьому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 «Про затвердження типового договору розподілу природного газу» також закріплено, що функції/повноваження по обліку фактично спожитого природного газу реалізується Оператором ГРМ та безпосередньо Споживачем, при цьому Постачальники природного газу лише використовують отримані від них відповідні данні.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що укладення даного Договору та обмін документами пов`язаними з виконанням його умов, може здійснюватись також в електронній формі з використанням систем електронного документообігу в тому числі, але не обмежуючись наступними Системами:

Для підписання та обміну Договірними документам (п.9.2.1 Договору) - сервіс електронного документообігу «Вчасно»;

Для підписання та обміну Первинними документами (п.9.2.2 Договору) - та Іншими документами (п.9.2.3 Договору) - система «M.E.Doc».

З матеріалів справи підтверджується, що позивачем 09.06.2023 засобами поштового зв`язку було направлено на адресу відповідача акт приймання-передачі природного газу №ТГ382110686 від 30.1.2022 за листопад та акт приймання-передачі природного газу №ТГ382137605 за грудень. Вказане відправлення було отримане відповідачем 27.06.2023, що вбачаться з інформації відстеження поштового відправлення та накладної «Укрпошта» №094. При цьому суд зазначає, що вибраний позивачем спосіб направлення актів приймання-передачі природного газу , а саме - поштовим зв`язком не суперечить п.9.1.Договору, оскільки вказаний пункт договору не виключає обмін документів між сторонами Договору також у зазначений спосіб.

Відповідач зворотної відповіді не надав, підписані акти приймання-передачі природного газу позивачу не повернув, мотивовану відмову в письмовій формі від підписання актів приймання-передачі природного газу також не надав.

При цьому суд також враховує, що про виниклу необхідність здійснення оплати за поставлений газ у розмірі 29 805,79 грн. відповідачу було відомо ще 17.12.2022, оскільки обставини отримання акту приймання-передачі за листопад 2022 від позивача за допомогою електронного месенджера «Viber» підтверджує сам відповідач у відзиві на позовну заяву.

У п.5 розд.1 Правил, п.5 гл.1 розд.1 Кодексу газотранспортних систем (Кодекс ГТС) встановлено, що інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п.п.1,2 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС, для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.

Згідно з ч.2 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС, Оператор газорозподільної системи за заявою суб`єкта ринку природного газу, що займається оптовою купівлею-продажем або постачанням газу, присвоює суб`єкту унікальний EIC-код. Оператор газорозподільної системи присвоює EIC-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності).

ЕІС-код (Energy Identification Code) - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи) (п.5 розд.1 Правил).

З наведеного вбачається, що постачання природного газу здійснюється виключно через та за допомогою Інформаційної платформи Оператора ГТС.

З огляду на те, що відповідач свій обов`язок по Договору не виконав, копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого природного газу у листопаді-грудні 2022 року, складеного між Оператором ГРМ та Відповідачем, як Споживачем за Договором на адресу ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ» не надав, останнім при підготовці актів приймання-передачу газу були використані дані Оператора ГРМ (АТ «Харківмісьгаз») щодо обсягу розподіленого газу Відповідачу.

Відповідно до інформації з інформаційної платформи Оператора ГТС, Відповідачем у у листопаді 2022 року було спожито 743,82 куб.м. природного газу загальною вартістю 29 800,32 грн., у грудні 2022 - 0,14 куб.м. природного газу загальною вартістю 5,47 грн.

Матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем виконання передбаченого умовами Договору грошових зобов`язання з повної та своєчасної оплати послуг постачання природного газу, оскільки доказів сплати саме у встановлені договором строки відповідачем не надано.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 29 805,79 грн. заборгованості за отриманий природний газ у листопаді-грудні 2022 року заявлена в межах позовних вимог, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, у зв`язку із простроченням відповідачем виконання зобов`язання зі своєчасної оплати послуг постачання природного газу у встановлені договором строки, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 7 349,15 грн., 3 % річних у розмірі 487,50 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 326,44 грн.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 6.2.1. Договору, сторони передбачили та погодили, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

До позовної заяви позивачем долучено розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат, перевіркою яких порушень норм чинного законодавства та умов Договору судом не встановлено.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши розрахунки позивача, період нарахування останнім сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що відповідні розрахунки відповідають нормам чинного законодавства та умовам спірного договору, а тому враховуючи те, що відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 7 349,15 грн., 3 % річних у розмірі 487,50 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 326,44 грн. є обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.

Суд відхиляє посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", оскільки вказана постанова регулює відносини між населенням та надавачами житлово-комунальних послуг, у той час як споживач (ФОП Семакова О.І.) є непобутовим споживачем, а позивач не є надавачем комунальних послуг.

Укладення договору постачання природного газу споживача, що не є побутовим регулюється розділом ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, згідно із яким постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з Відповідача штрафу за недовикористаний обсяг природного газу у розмірі 44 442, 93 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 6.2.3. Договору передбачено, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідач замовленому споживачем), споживач зобов`язується сплатити штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується штраф, від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.

За Договором (п.1.2 та Додатку №1 до Договору) Сторонами був узгоджений річний плановий обсяг постачання газу - до 3860 куб.м., зокрема, у листопаді 2022р. - 1 500 куб.м., у грудні 2022р. - 1500 куб.м. При цьому згідно інформації з інформаційної платформи оператора ГТС вбачається, що споживачем було використано у листопаді 2022 р. - 743,82 куб.м., у грудні 2022р. - 0,14 куб.м.

Враховуючи умови договору, вимоги чинного законодавства, обставини справи та наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності суд зазначає, що здійснений позивачем розрахунок штрафу у повній мірі відповідає обставинам справи є обґрунтованим та правомірним.

При цьому суд відхиляє твердження відповідача про те, що санкція у вигляді штрафу, стягнення якого сторони передбачили у пункті 6.2.3. Договору, за своєю правовою природою відноситься до збитків з огляду на наступне.

Пунктом 1 розділу УІІ «Порядок відшкодування збитків та вирішення спорів» Правил постачання природного газу встановлено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим ( крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм ( обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу ( за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Таким чином, Правилами постачання природного газу встановлено обов`язок споживача відшкодувати постачальнику збитки, у разі якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм ( обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу ( за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем). При цьому розмір збитків не повинен бути більшим подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до приписів статті 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій:

відшкодування збитків;

штрафні санкції;

оперативно-господарські санкції.

Таким чином, в силу приписів статті 217 Господарського кодексу України, у разі порушення господарського зобов`язання до правопорушника у сфері господарювання можуть бути застосовано господарські санкції у вигляді штрафних санкцій, відшкодування збитків, а також оперативно-господарські санкції

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до приписів частини 1 статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. ( ч.2. ст.224 ГК України)

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України встановлює, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 статті 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 статті 550 Цивільного кодексу України унормовано, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 1 статті 551 Цивільного кодексу України, передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. ( ч.3 ст.551 ЦК України)

Стаття 552 Цивільного кодексу України закріплює, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. ( ч.2 ст.552 ЦК України)

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. ( ч.1 ст.624 ЦК України)

Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. ( ч.2 ст.624 ЦК України)

Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. ( ч.3 ст.624 ЦК України)

Таким чином, діюче законодавство передбачає у разі порушення зобов`язання стягнути з відповідача штрафні санкції , а також вимагати відшкодування збитків

Умовами Договору не передбачено, що стягнення неустойки у вигляді штрафу позбавляє позивача, в подальшому, звернутися до відповідача з вимогами про відшкодування збитків, або навпаки.

В даному випадку, сторони у п.6.2.3. Договору чітко передбачили, що за порушення господарського зобов`язання, а саме: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідач замовленому споживачем), відповідач зобов`язується сплатити штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується штраф, від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.

Позивач звернувся до суду саме з вимогою про стягнення штрафу у розмірі 44 442, 93 грн. на підставі п.6.2.3. Договору.

В той же час, відповідно абзац 1 пункт 1 розділу УІІ Правил постачання природного газу позивач також має право звернутися до суду з вимогою про відшкодування збитків.

З огляду на наведене, позовні вимоги позивача щодо стягнення штрафу, нарахованого на підставі п.6.2.3. Договору є такими, що підлягали задоволенню.

Вказаний правовий висновок також зазначений у постанові Східного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 у справі №922/1764/22.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Щодо витрат пов`язаних з професійною правничою (правовою) допомогою.

Позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст.129 ГПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

Так, в якості доказів, що підтверджують надання правової допомоги в рамках даної справи № 922/2854/23 до матеріалів справи додано належним чином засвідчені копії документів, а саме:

- договір про надання юридичних послуг №38А200-4918-21 від 01.11.2021;

- додаткова угода до договору про надання юридичних послуг №38А200-4918-21 від 01.11.2021 №1 від 30.06.2022;

- додаткова угода до договору про надання юридичних послуг №38А200-4918-21 від 01.11.2021 №2 від 30.12.2022;

- додаткова угода до договору про надання юридичних послуг №38А200-4918-21 від 01.11.2021 №ПД/ від 20.06.2023;

- довіреність №322/23 від 21.06.2023;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;

- наказ про прийняття на роботу №45-ОС від 17.11.2021 Адвокатського об`єднання "Гарант груп";

- акт про приймання-передачі наданих послуг від 25.08.2023 за додатковою угодою №ПД/ від 20.06.2023 до договору про надання юридичних послуг від 01.11.2021 №38А200-4918-21;

- звіт про фактично надані послуги за додатковою угодою №ПД/ від 20.06.2023 до договору про надання юридичних послуг від 01.11.2021 №38А200-4918-21 за період (27.06.2023-25.08.2023)

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наданих позивачем доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачеві у справі №922/2854/23 на суму 7000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, вимога про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. позивачем належними доказами підтверджена, тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Семакової Олени Іванівни ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, б. 32/2, ) - 29 805 грн. 79 коп. заборгованості за отриманий природний газ, 7 349 грн. 15 коп. пені, 487 грн. 50 коп. 3% річних, 1 326 грн. 44 коп. інфляційних втрат, 44 442 грн. 93 коп. штрафу за недовикористаний обсяг природного газу, 2684 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 7000 грн. 00 коп. витрат пов`язаних з професійною правничою (правовою) допомогою.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "30" серпня 2023 р.

Суддя С.Ч. Жельне