ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 м. Дніпро Справа № 904/893/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), Верхогляд Т.А., Кощеєва І.М.,

розглянувши у в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 по справі № 904/893/23 (суддя Фещенко Ю.В.), повний текст рішення складено 25.04.2023

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД УБТС», м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд», с. Олександрівка, Покровського району, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором поставки № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022 у загальному розмірі 195649,88 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД УБТС» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд» (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022 на загальну суму 195649,88 грн, з яких: 126445,12 грн - сума основного боргу; 47113,75 грн - пеня; 19077,11 грн - інфляційні втрати; 3013,90 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем 19.04.2022 товар.

Рішенням місцевого господарського суду від 25.04.2023 по даній справі позовні вимоги ТОВ «ТД УБТС» до ТОВ «Шляхбуд» про стягнення заборгованості за договором поставки № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022 на загальну суму 195649,88 грн - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ТОВ «Шляхбуд» на користь ТОВ «ТД УБТС» - 126445,12 грн - суму основного боргу, 47113,75 грн - пені, 19077,11 грн - інфляційних втрат, 3013,90 грн - 3% річних та 2934,75 грн - витрат по сплаті судового збору.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду відповідач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить:

Скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду по даній справі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТД УБТС» відмовити в повному обсязі;

Здійснити розподіл судових витрат по справі.

На думку відповідача, рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при розгляді даної позовної заяви судом не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, не досліджені належним чином докази, під час прийняття рішення не враховані доводи та аргументи відповідача. В результаті неправильної та необ`єктивної оцінки доказів, судом зроблено висновок, який не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає наступне:

- судом прийнято, але не досліджено в повній мірі надані позивачем докази, які мають ознаки недопустимих та є недостатніми для підтвердження здійснених позивачем поставок нафтопродуктів;

- судом неналежно розглянуто клопотання відповідача про витребування від позивача оригіналів саме електронних документів, перевірки їх на предмет цілісності, достовірності та правильності їх оформлення. Судом витребувано від позивача та оглянуто в судовому засіданні 18.04.2023 первинні документи в паперовій формі, про існування яких відповідач дізнався лише після отримання 28.04.2023 відповіді на відзив. До моменту винесення судом оскаржуваного рішення по справі, відповідач окрім наданих позивачем до позову копій електронних документів, інших документів створених у паперовій формі та скріплених особистими підписами представників сторін не отримував;

- несвоєчасне надання відповідачу документів у паперовій формі, а також поспішне прийняття судом оскаржуваного рішення у справі, позбавило відповідача можливості поставити під сумнів достовірність таких доказів шляхом заявлення технічної експертизи таких документів;

- відповідач ставить під сумнів факт огляду місцевим господарським судом оригіналів електронних документів, оскільки оскаржуване рішення не містить висновків за результатами такого огляду, не містить інформації, на якому електронному носії позивач надав суду для огляду електронні документи, а також не зроблено висновки щодо цілісності та достовірності дати накладення електронного підпису сторонами;

- після ухвалення судом оскаржуваного рішення, відповідачем встановлено, що надані позивачем до відповіді на відзив копії паперових первинних документів з боку відповідача скріплені за допомогою механічного засобу факсимільного відтворення підпису попри те, що між сторонами у будь-якій формі не було досягнуто згоди про використання факсимільного кліше;

- суд не надав належної оцінки тим обставинам, що сторонами не визначено ціну договору, як того вимагає чинне законодавство. Часткова оплата за договором, в якому не були погоджені всі істотні умови не свідчить про укладання договору сторонами, а дії, вчинені сторонами в межах неукладеного договору мають характер позадоговірних і жодним чином не спростовують доводів відповідача в цій частині;

- на думку скаржника, часткова оплата не підтверджує реальний рух товару та реальність здійснення господарської операції, натомість позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження реального постачання товару відповідачу;

- суд не звернув увагу та не надав належної правової оцінки доводам позивача в частині встановлення законодавством додаткових вимог до документального забезпечення господарських операцій з нафтопродуктами, дотримання яких є обов`язковим, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 12.03.2019 у справі № 803/3408/15;

- судом проігноровані вимоги Інструкції «Про затвердження Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України № 271/121 від 04.06.2007 (п. 5.6. Інструкції) та Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» № 281/171/578/155 від 20.05.2008 (п. 5 Інструкції);

- суд не звернув уваги, що матеріали справи не містять доказів відображення відповідачем у податковій звітності господарських операцій з позивачем, оформлення податкового кредиту за ними, а самі по собі податкові накладні не можуть свідчити про вчинення юридично значимих дій відповідачем. Крім того, з податкових накладних неможливо встановити в межах якої господарської операції (договору) були складені та зареєстровані податкові накладні;

- судом неправомірно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про перехід до розгляду справи в порядку загального провадження, оскільки для правильного вирішення спору необхідно було вчинити дії, вчинення яких можливе лише у підготовчому провадженні, зокрема, проведення експертизи документів, допит свідків;

- суд надав невірну оцінку клопотанню представника відповідача про призначення судової технічної експертизи та невмотивовано відмовив у його задоволенні;

Окрім зазначеного апелянт вказує на порушення його права на подання заперечення та спростування обставин, на які посилається позивач, оскільки відповідь позивача на відзив отримана ним вже після прийняття рішення по справі 28.04.2023.

Також, апелянт вважає, що рішення по даній справі було прийняте судом до розгляду справи по суті та видалення до нарадчої кімнати, оскільки розгляд справи розпочато 25.04.2023 о 17:00 год., який закінчився проголошенням судом вступної та резолютивної частини близько 18:30 год., а вже 26.04.2023 о 07:18 год. на електронну пошту представника відповідача надійшов повний текст рішення з датою складання повното тексту 25.04.2023.

3. Узагальнений виклад позиції позивача по справі (відзив на апеляційну скаргу).

З підстав на ведених у відзиві, позивач доводи та вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами.

Позивач просить залишити в силі оскаржуване відповідачем рішення місцевого господарського суду по даній справі та відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

24.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД УБТС» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд» (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки № 2402/1-2022/ПП (далі - договір, а. с. 59-61 т 1), відповідно до умов п. 1.1. якого на умовах, в порядку та строки, визначені договором, постачальник зобов`язується протягом терміну дії договору поставляти й передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар, кількість та найменування якого визначається видатковими накладними, які повинні мати посилання на договір.

У п. 1.2. договору визначено, що одиниці виміру, ціна та загальна кількість товару, що підлягає поставці за договором, визначають у видаткових накладних на кожну окрему партію товару.

Згідно з умовами п. 2.1. договору загальна ціна договору визначається сумарною вартістю товару, згідно з підписаними рахунками-фактурами.

Відповідно до п. 3.1. договору місце передачі (поставки) товару - згідно з заявками покупця.

За умовами п. 3.4. договору право власності, а також ризики випадкового пошкодження або знищення товару переходить від постачальника покупцеві в момент документального оформлення передачі товару в розпорядження покупця у зазначеному пункті поставки. Датою переходу права власності, а також ризиків випадкового пошкодження або знищення товару є дата видаткової накладної, підписаної сторонами.

Згідно з п. 3.5. Договору зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними з моменту передачі товару в розпорядження покупця у зазначеному пункті поставки.

Згідно з п. 3.6. Договору покупець здійснює приймання товару по кількості і якості відповідно до умов «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженою загальним наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі Інструкція-281).

Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем за якістю згідно з технічними умовами та іншими нормативно-технічними актами (паспорт якості, сертифікат заводу-виробника) згідно «Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженою Мінпаливенерго України, Держспоживстандарту України 04.06.2007 № 271/121 (далі Інструкція-271).

Пунктом 7.1. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2022, але не раніше моменту повного та належного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за Договором.

Закінчення строку дії цього Договору не звільняє жодну зі сторін від відповідальності за його порушення, невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього Договору (п. 7.3. Договору).

Згідно з п. 8.1. Договору сторони домовились використовувати печатку при завіренні документів, які становлять невід`ємну частину цього договору, а саме: видаткових накладних, товаро-транспортних накладних, рахунках-фактури, додаткових угодах, довіреностях.

Документи за підписом уповноважених осіб однієї зі сторін, передані засобами електронного зв`язку до обміну оригіналами, мають повну юридичну силу. Скан-копії та факсо-копії Договору мають силу оригіналу до моменту обміну оригіналами Договору (п. 8.2., 8.3. Договору).

Згідно з п. 8.12. Договору сторони мають право використовувати факсимільне відтворення підписів уповноважених представників сторін за допомогою засобів факсимільного відтворення підписів.

Місцевим господарським судом встановлено, що договір з обох сторін підписано за допомогою електронних підписів директора ТОВ «ТД УБТС» Ярмака Костянтина Борисовича та директора ТОВ «Шляхбуд» Листопада Олександра Івановича. На підтвердження вказаного до матеріалів справи долучено Протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а. с. 12-19 т 2) .

На виконання умов договору та на підставі Заявок відповідача на відвантаження автомобільним транспортом за вих. № 1 від 07.04.2022 та № 1 від 18.04.2022 (а. с. 63-64 т 1), позивачем 10.04.2022 та 19.04.2022 поставлено відповідачу товар власного виробництва (паливо пічне альтернативне сумішеве ТУ У 20.1--001:2018) у кількості 15110,00 літрів на загальну суму 382840,14 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними між сторонами і скріпленими електронними печатками товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) та видатковими накладними: № 50 від 10.04.2022 на суму 130020,00 грн; № 51 від 19.04.2022 на суму 252820,14 грн (а. с. 66-67 т 1, а. с. 8-9 т 2).

Поставлений позивачем товар з боку відповідача прийнятий у повному обсязі директором ТОВ «Шляхбуд» Листопадом О.І. на підставі виданої довіреності від 07.04.2022 № 10 (а. с. 70 т 1). Заперечень з боку відповідача з приводу вимог товару по якості та технічним показникам матеріали справи не містять. Натомість в матеріалах справи наявні Паспорт якості та Сертифікат відповідності продукції вимогам ТУ № UA0.YT.021107-22 (а. с. 71-72 т 1).

На оплату вказаних вище накладних позивач виставив відповідачу наступні рахунки:

- в оплату видаткової накладної № 50 від 10.04.2022 виставлено рахунок № 46 від 07.04.2022 на суму 130020,00 грн (а. с. 73 т 1);

- в оплату видаткової накладної № 51 від 19.04.2022 виставлено рахунок № 51 від 19.04.2022 на суму 252820,14 грн (а. с. 74 т 1).

Матеріалами справи підтверджено, що поставлений позивачем 10.04.2022 та 19.04.2022 товар на загальну суму 382840,14 грн оплачений відповідачем частково, на суму 256395,02 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а саме:

- платіжним дорученням № 217 від 07.04.2022 на суму 130020,00 грн (а. с. 81 т 1). При цьому, у листі вих. № 1/01 від 07.04.2022 відповідач зазначив про те, що в платіжному дорученні № 217 від 07.04.2022 на суму 130020,00 грн за правильне необхідно вважати призначення платежу: «Оплата за паливо згідно з договором № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022 та рах. № 46 від 07.04.2022, в тому числі ПДВ 20% - 21670,00 грн» (а. с. 82 т 1);

- платіжним дорученням № 223 від 19.04.2022 на суму 126375,02 грн з призначенням платежу «оплата за паливо згідно з договором № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022 та рахунку № 51 від 19.04.2022» (а. с. 83 т 1).

Внаслідок часткового виконання відповідачем зобов`язання за Договором у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на суму 126445,12 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань у повному обсязі, позивач 27.12.2022 за вих. № 1 направив на адресу відповідача письмову претензію, в якій вимагав від останнього сплати заборгованості за Договором поставки № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022 на загальну суму 126445,12 грн протягом 30 календарних днів з моменту отримання даного листа на розрахунковий рахунок позивача. Разом з претензією позивач на адресу відповідача направив акти звірки взаємних розрахунків за період з 01.02.2022 по 27.02.2022. Претензія з Актом звірки отримані відповідачем 05.01.2023 трекінг листа 200 але залишені без відповіді та задоволення (а. с. 84-90 т 1).

За прострочення виконання зобов`язання на підставі п. 5.2. Договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 04.05.2022 по 17.02.2023 в сумі 47113,75 грн.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з травня 2022 року по січень 2023 року у сумі 19077,11 грн, а також 3% річних за період прострочення з 04.05.2022 по 17.02.2023 у сумі 3013,90 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись у відзиві на неукладення вказаного договору та його невідповідність вимогам чинного законодавства, зокрема, через відсутність доказів належного підписання його та інших первинних документів електронними підписами, а також відсутність в договорі всіх істотних умов, які є обов`язковими до договору поставки, що і є предметом спору по даній справі.

5. Мотиви відхилення судом апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги.

Частиною 1 ст 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Місцевим господарським судом правильно встановлено, що укладений між сторонами по даній справі правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 ЦК України та § 1 глави 30 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи зазначений вид договорів, місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, правильно встановив, що укладений між сторонами у даній справі Договір поставки є оплатним, а від так обов`язку продавця за цим договором відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Так, у розділі 2 Договору сторони визначили умови щодо ціни та порядку розрахунків, зокрема:

- розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 5-ти днів з моменту поставки товару покупцю в національній валюті Україні в безготівковому порядку на поточний рахунок постачальника, що вказаний у рахунку-фактурі (пункти 2.2, 2.3. Договору);

- зобов`язання покупця по оплаті товару вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на рахунок постачальника (п. 2.4. Договору).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в оплату вказаних вище накладних позивач виставив наступні рахунки на оплату:

- в оплату видаткової накладної № 50 від 10.04.2022 виставлено рахунок № 46 від 07.04.2022 на суму 130020,00 грн (а. с. 73 т 1);

- в оплату видаткової накладної № 51 від 19.04.2022 виставлено рахунок № 51 від 19.04.2022 на суму 252820,14 грн (а. с. 74 т 1).

Поставлений позивачем 10.04.2022 та 19.04.2022 товар на загальну суму 382840,14 грн оплачений з боку відповідача лише частково, на суму 256395,02 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 217 від 07.04.2022 на суму 130020,00 грн та № 223 від 19.04.2022 на суму 126375,02 грн з призначенням платежу «оплата за паливо згідно договору № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022 та рахунків» (а. с. 81-83 т 1).

З вищевикладеного вбачається, що поставлений 10.04.2022 товар оплачений відповідачем у повному обсязі, а поставлений 19.04.2022 товар оплачений відповідачем лише частково. Отже, місцевим господарським судом правильно встановлено, що сума боргу, яка підлягає стягненню становить 126445,12 грн (252820,14 грн 126375,02 грн).

Крім того, судом визнано правильними здійснені позивачем розрахунки сум: 47113,75 грн пені, 19077,11 грн інфляційних втрат та 3013,90 грн 3 % річних, правомірність нарахування яких скаржником в апеляційному порядку не заперечується.

Доводи скаржника щодо відсутності доказів укладення Договору, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 названого Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

При цьому, за змістом ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину.

У контексті приписів частин 4, 5 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Кваліфікована електронна печатка має презумпцію цілісності електронних даних і достовірності походження електронних даних, з якими вона пов`язана.

З урахуванням вказаного, суд відзначає, що за юридичною силою законодавець прирівняв договори, укладені в електронній формі, до договорів, укладених у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 вказаного Закону користувачі електронних довірчих послуг зобов`язані, зокрема, забезпечувати конфіденційність та неможливість доступу інших осіб до особистого ключа, а також невідкладно повідомляти надавача електронних довірчих послуг про підозру або факт компрометації особистого ключа та не використовувати особистий ключ у разі його компрометації.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції правомірно критично оцінив посилання відповідача на те, що електронний підпис директора ТОВ «Шляхбуд» Ярмака Костянтина Борисовича начеб то був неправомірно використаний головним бухгалтером підприємства.

Більш того, відповідачем не надано суду доказів щодо здійснення повідомлення надавача електронних довірчих послуг про підозру або факт компрометації особистого ключа директора ТОВ «Шляхбуд» ОСОБА_1 , як на час виявлення відповідачем цього факту, так і станом на час прийняття судом рішення по даній справі.

Міністерство фінансів України листом від 20.12.2022 за № 41010-07-10/30367 на запит ТОВ «УТК» щодо деяких питань, пов`язаних з проведенням перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність, повідомило, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Вказане свідчить про те, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах (належного оформлення первинних документів) покладається саме на особу, яка здійснює керівництво Товариством.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Отже, наведеною нормою узгоджено використання при вчинення правочинів 1) факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання; 2) електронного підпису; 3) або іншого аналога власноручного підпису.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення доводів відповідача про можливість використання електронного підпису виключно у випадку наявності окремої письмової угоди між сторонам про це, оскільки відповідач не врахував наявної можливості підписання договору електронним підписом у випадку, встановленому законом.

Доводи апелянта про відсутність погоджених у Договорі істотних умов, колегія суддів відхиляє, оскільки місцевим господарським судом встановлено наявність у Договорі всіх передбачених законом для даного виду договорів істотних умов.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін за допомогою електронних підписів, їх підписи для забезпечення достовірності походження та цілісності електронного документа скріплено електронними печатками підприємств, які є достовірними доказами в суді, а тому Договір є таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Доказів визнання недійсним або розірвання вказаного Договору матеріали справи не містять.

Доводи апелянта стосовно того, що судом прийнято, але не досліджено в повній мірі надані позивачем докази, які мають ознаки недопустимих та є недостатніми для підтвердження здійснених позивачем поставок нафтопродуктів, колегія суддів відхиляє, оскільки у судовому засіданні 18.04.2023, на якому, у тому числі, брав участь представник відповідача, судом першої інстанції були оглянуті, подані позивачем оригінали первинних документів - видаткові накладні: № 51 від 19.04.2022 та № 50 від 10.04.2022; товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів № 51 від 19.04.2022 та № 50 від 10.04.2022.

Вищевказане спростовує доводи апелянта про те, що судом витребувано від позивача та оглянуто в судовому засіданні 18.04.2023 первинні документи в паперовій формі, про існування яких відповідач дізнався лише після отримання 28.04.2023 відповіді на відзив.

Під час дослідження місцевим господарським судом витребуваних від позивача ухвалою суду первинних документів, відповідач не надав заперечень з приводу невідповідності їх оригіналам, а тому відсутня потреба повторного витребування та дослідження цих доказів судом апеляційної інстанції.

Інші наявні в матеріалах справи документи (Договір поставки № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022, додаткова угода № 1 від 10.04.2022, рахунки на оплату № 46 від 07.04.2022 та № 51 від 19.04.2022) підписані з боку директорів Товариств за допомогою електронних підписів, що підтверджено відповідними протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису у форматі p7s, який є аналогом власноручного підпису та забезпечує достовірність і цілісність інформації, викладеної у документі, а також дає змогу підтвердити цілісність електронного документа та ідентифікувати особу, яка підписала документ.

При цьому, колегія суддів враховує також той факт, що апелянт, заявляючи до суду клопотання про огляд в судовому засіданні оригіналів електронних доказів, з одночасним заявленням клопотання про його участь в засіданнях у режимі відеоконференції не мав наміру здійснювати огляд поданих позивачем оригіналів, що може свідчити про недобросовісне здійснення відповідачем процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, статтею 666 ЦК України встановлено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Матеріали справи не містять, а сторонами у справі не надано доказів:

- звернення відповідача до позивача з вимогою надати документи щодо якості чи інші документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з ним, встановивши при цьому, розумний строк для їх передання;

- відмови відповідача від договору поставки № 2402/1-2022/ПП від 24.02.2022;

- доказів повного повернення отриманого 10.04.2022 та 19.04.2022 товару на загальну суму 382840,14 грн;

- відмови від прийняття товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором у повному обсязі.

Враховуючи вказане, заперечення відповідача в цій частині відхиляються судом.

Доводи апелянта щодо не надання судом належної правової оцінки доводам позивача в частині встановлення законодавством додаткових вимог до документального забезпечення господарських операцій з нафтопродуктами, дотримання яких є обов`язковим, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 12.03.2019 у справі № 803/3408/15, колегія суддів відхиляє оскільки правовідносини у даній справі є відмінними від справи, на яку посилається апелянт.

Доводи апелянта стосовно відсутності в матеріалах справи належних доказів відображення відповідачем у податковій звітності господарських операцій з позивачем, оформлення податкового кредиту за ними, а також того, що самі по собі податкові накладні не можуть свідчити про вчинення юридично значимих дій відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки наявні в матеріалах справи податкові накладні (а. с. 75-80 т 1) отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

29.06.2021 Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, ухвалила постанову у справі № 910/23097/17, в якій зазначила, що:

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст (п. 4.29);

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податку на додану вартість при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце (п. 4.30);

Податкова накладна, виписана однією стороною в договорі на користь другої сторони, може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (п. 4.31).

Доводи апелянта про невірно надану місцевим господарським судом оцінку клопотанню представника відповідача про призначення судової технічної експертизи за відсутності мотивованої відмови у його задоволенні, колегія суддів також відхиляє, оскільки суд відмовив у задоволенні усного клопотання представника відповідача про призначення по справі судової технічної експертизи документів, з огляду на те, що відповідач не довів наявності достатніх підстав для призначення експертизи. При цьому, відмовляючи в задоволенні усного клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи електронних документів, місцевий господарський суд вказав на те, що перевірка документів, підписаних за допомогою електронного підпису, не вимагає наявності спеціальних знань, з чим також погоджується колегія суддів.

Крім того наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності були достатніми для правильного вирішення спору місцевим господарським судом.

Доводи апелянта про порушення його права на подання заперечення та спростування обставин, на які посилався позивач у відповіді на відзив, які полягають в отриманні ним документів вже після прийняття рішення по справі 28.04.2023, колегія суддів відхиляє, оскільки отримання направленої 03.04.2023 позивачем на адресу відповідача відповіді на відзив, залежала виключно від волевиявлення самого відповідача, який в силу своїх обов`язків не забезпечив своєчасного отримання поштової кореспонденції.

Колегія суддів враховує, що відповідно до наявного в матеріалах справи витягу ДП «Укрпошта» - трекінг відправки 179, відповідач отримав лист позивача 28.04.2023. Проте, вказаним витягом також підтверджено, що поштове відправлення у точці видачі, доставки, знаходилось з 14.04.2023.

Отже, відповідач мав достатньо часу (два тижні) для отримання вказаного листа, але не скористався правом своєчасного його отримання, що перебуває поза межами контролю суду та позивача.

Доводи апелянта про те, що рішення по даній справі було прийняте судом до розгляду справи по суті та видалення судді до нарадчої кімнати, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи є лише припущенням скаржника та не доведені належними доказами на їх підтвердження.

При цьому чинне законодавство не обмежує суди в часі виготовлення повних текстів судових рішень.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вищевказані, встановлені судом обставини є достатніми для ухвалення судового рішення по даній справі.

З урахуванням всього вищевикладеного колегія суддів погоджується з рішенням місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 126445,12 грн - суми основного боргу, 47113,75 грн - пені, 19077,11 грн - інфляційних втрат та 3013,90 грн - 3% річних.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, належним чином досліджено наявні в матеріалах справи докази, яким надана вірна правова оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому місцевий господарський суд дійшов правильних та обґрунтованих висновків про задоволення позову в повному обсязі.

Підстав передбачених ст. 277 ГПК України для скасування або зміни оскаржуваного відповідачем рішення, колегією суддів не виявлено.

7. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги судові витрати за її подання у відповідності до ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача по справі ТОВ «Шляхбуд».

Керуючись ст.ст. 129, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 по справі № 904/893/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право, порядок та строк касаційного оскарження визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

Виготовлено з АСДС І.М. Кощеєв

помічник судді А.М. Луганський

30.08.2023

Постанова набрала законної сили 30.08.2023.