УХВАЛА

м. Київ

16.08.2023Справа № 910/8404/15-г

За заявою ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про покладення субсидіарної відповідальності

В межах справи № 910/8404/15-г

За заявою Приватного підприємства Студія "Євакс-Біс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексліфтбудсервіс" ()

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін :

Заявник Швачка С.В. - ліквідатор

Від відповідача 1 ОСОБА_2 - представник

Відповідач 2 ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/8404/15-г за заявою Приватного підприємства Студія "Євакс-Біс" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексліфтбудсервіс" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 25.09.2017.

05.07.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича про покладення субсидіарної відповідальності.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.08.2022 розгляд заяви призначено на 10.10.2022.

27.09.2022 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив ОСОБА_2 на заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича про покладення субсидіарної відповідальності.

Судове засідання 10.10.2022 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.10.2022 розгляд заяви призначено на 19.10.2022.

У судовому засіданні 19.10.2022 було оголошено перерву до 09.11.2022.

21.10.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 про застосування позовної давності.

28.10.2022 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив ОСОБА_1 на заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича про покладення субсидіарної відповідальності.

У судовому засіданні 19.11.2022 було оголошено перерву до 19.12.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.12.2022 відмовлено в задоволенні клопотання Приватного підприємства Студія "Євакс-Біс" про відсторонення арбітражного керуючого Швачки С.В. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута та розгляд заяви ліквідатора банкрута про покладення субсидіарної відповідальності призначено 01.02.2023.

05.01.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної з вини ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки С.В.

30.01.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли додаткові пояснення ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича до заяви про покладення субсидіарної відповідальності.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.02.2023 розгляд справи відкладено на 01.03.2023.

28.02.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича про визнання причин пропуску строків позовної давності поважним.

01.03.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.03.2023 розгляд справи відкладено на 03.04.2023.

23.03.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 про долучення доказів на спростування пояснень ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича.

23.03.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли пояснення Приватного підприємства Студія "Євакс-Біс" до заяви про покладення субсидіарної відповідальності.

28.03.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 про спростування доводів ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки С.В., а також його відсторонення від здійснення повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексліфтбудсервіс".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.04.2023 розгляд справи відкладено на 15.05.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.05.2023 закрито підготовче провадження та призначити заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про покладення субсидіарної відповідальності в межах справи № 910/8404/15-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексліфтбудсервіс" до судового розгляду по суті на 05.06.2023.

У судових засіданнях 05.06.2023 та 26.06.2023 оголошувались перерви.

У судовому засіданні 16.08.2023 розглядалась заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки С.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

Ліквідатор надав пояснення по суті поданої заяви.

Представник відповідачів щодо задоволення заяви ліквідатора заперечив.

Розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного Швачки С.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексліфтбудсервіс" засновано за рішенням засновників 26.08.2004. Органом управління юридичної особи є загальні збори. Для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників товариства було створено статутний капітал у розмірі 20 500,00 грн.

Учасником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексліфтбудсервіс" був ОСОБА_1 .

В ході проведення ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексліфтбудсервіс" ліквідатором було виявлено обставини, які свідчать про те, що особами, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, вчинялися дії, спрямованні на умисне доведення боржника до банкрутства, зокрема:

вчинення керівником боржника дій, спрямованих на набуття кредиторської заборгованості без наміру погашення такої заборгованості;

вчинення керівником боржника правочину (зобов`язання за яким стало підставою для порушення провадження у справі про банкрутство) з перевищенням своїх повноважень;

порушення порядку та черговості задоволення претензій (вимог) кредиторів у процедурі ліквідації, передбаченої Цивільним кодексом України;

виведення активів шляхом перерахування коштів з рахунків боржника за відсутністю реальних господарських операцій.

Так, як вказує ліквідатор, підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ексліфтбудсервіс» стало невиконання товариством грошового зобов`язання перед ПП «Студія «Євакс-Біс» у сумі 570 095,68 грн. Зазначене грошове зобов`язання виникло на підставі договору позики № 3 від 13.05.2013, укладеного між ТОВ «Ексліфтбудсервіс» та ПП «Студія «Євакс-Біс», згідно умов якого боржник отримав позику в сумі 520 000,00 грн.

За переконанням ліквідатора вказаний правочин укладений керівником боржником з перевищенням наданих повноважень, оскільки, відповідно до п. 9.15 статуту підприємства боржника генеральний директор компетентний одноособово укладати договори (угоди контракти) на загальну суму до 100 000,00 грн. Угоди, що перевищують 100 000,00 грн. можуть бути укладені (здійснені) лише після погодження цих дій з головою ревізійної комісії товариства або його заступником. Проте, будь які докази погодження договору позики із ревізійною комісією в матеріалах справи відсутні.

Крім того, ліквідатор також вказує, що з метою встановлення наявності або відсутності ознак умисного доведення ТОВ «Ексліфтбудсервіс» ліквідатором арбітражним керуючим Швачкою С.В. було укладено з фізичною особою-підприємцем, аудитором Рябовою Н.В. договір на проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Ексліфтбудсервіс» відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України 19.01.2006 за № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 за № 1361).

За результатами виконання вказаного договору аудитором Рябовою Н.В. було надано ліквідатору Звіт про проведення аналізу фінансово - господарської діяльності неплатоспроможного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексліфтбудсервіс».

Зокрема, аудитором було проаналізовано формування чистого прибутку ТОВ «Ексліфтбудсервіс» у 2012 та у 2013 році.

За результатами аналізу аудитором зазначено, що у 2012 році підприємство отримувало дохід від основного виду діяльності, фінансовий результат діяльності - прибуток в сумі 103,4 тис. грн. Основний вплив на фінансовий результат мала операційна діяльність.

В той же час, в 2013 році доходи підприємства зменшились в 2,1 рази, і хоча фінансовий результат від операційної діяльності - прибуток, але загальний фінансовий результат - збиток в сумі 1 716,0 тис. грн. (35,7% від одержаних доходів).

При цьому, вплив на формування загального негативного фінансового результату у 2013 році мала неопераційна діяльність.

Проте, аудитор не зміг визначити, які саме витрати в сумі 2 005,0 тис. грн. призвели до збитковості підприємства в 2013 року, оскільки керівник боржника Корзун В.В. ухилився від надання будь-якої інформації, зокрема, документів, щодо витрат в сумі 2 005,0 тис. грн. призвели до збитковості підприємства в 2013 році, а також будь-яких документів щодо господарської діяльності товариства.

З приводу укладеного ОСОБА_1 від імені ТОВ «Ексліфтбудсервіс» договору позики аудитор зазначив, що аналіз умов договору позики № 3 від 13.05.2013 показав, що умови договору вкрай невигідні для підприємства. Позика в розмірі 520 000,00 грн. була надана підприємству строком на 1 місяць. При цьому плата за користування коштами становить 30 000,00 грн., тобто місячна відсоткова ставки становить 5,8%, а річна - 69,2%. Відповідно до «Даних статистки фінансового сектору», розміщених на сайті НБУ вартість короткострокових кредитів за даними статистичної звітності банків України (без урахування овердрафту) для суб`єктів господарювання на дату укладення Договору позики - 13.05.2013 - становить 13,9 відсотків річних.

На підставі проведеного аналізу аудитор дійшов висновку, що укладання Договору позики № З від 13.05.2013 і невиконання його умов призвело до банкрутства підприємства.

Відповідно до загальний висновків Звіту в діях керівництва ТОВ «Ексліфтбудсервіс» наявні ознаки навмисного погіршення фінансово-господарського стану підприємства, тобто ознаки доведення до банкрутства.

Також ліквідатор зазначає, що ним було самостійно проаналізовано рух коштів по рахункам ТОВ Ексліфтбудсервіс» за три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ексліфтбудсервіс».

Так, ліквідатором ТОВ «Ексліфтбудсервіс» арбітражним керуючим Швачкою С.В. було отримано відомості про рух коштів по рахунках ТОВ «Ексліфтбудсервіс»:

- № НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк»;

- № НОМЕР_2 в АТ «Укрсоцбанк».

За результатами вивчення вказаних відомостей ліквідатором було встановлено, що ТОВ «Ексліфтбудсервіс» протягом 2013 року здійснювалась господарська діяльність, зокрема, закуповувалися матеріали, отримувались кошти за наданні послуги та виконанні роботи.

Відомості, що містяться у виписках про рух коштів по банківським рахункам, також свідчать про те, що витрати ТОВ «Ексліфтбудсервіс» покривалися за рахунок поточної господарської діяльності товариства, у зв`язку з чим не вбачалося будь-якої об`єктивної потреби в отриманні позики у сумі 520 000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 19.07.2022 у справі № 904/4790/21 констатовано, що під час розгляду грошових вимог кредиторів в порядку статей 45-47 КУзПБ господарський суд, за загальним правилом, має виходити з презумпції правомірності, і відповідно, дійсності правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора.

В матеріалах справи відсутні докази недійсності правочину - договору позики № 3 від 13.05.2013, укладеного між ТОВ «Ексліфтбудсервіс» та ПП «Студія «Євакс-Біс», на підставі якого виникли грошові вимоги ініціюючого кредитора та його недійсність прямо не передбачена законом, а відтак діє встановлена у статті 204 ЦК України презумпція правомірності правочину та обов`язковість його виконання сторонами.

З матеріалів справи також вбачається, що ліквідатор в межах виконання покладених на нього обов`язків, не звертався до суду з відповідним позовом в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ексліфтбудсервіс» про визнання наведеного правочину недійсним з підстав наявності у нього ознак фраудаторності.

Як на підставу для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор також посилається на те, що керівником боржника Корзуном В.В. здійснювались дії, спрямовані на виведення майнових активів ТОВ «Ексліфтбудсервіс».

Так, в ході проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Ексліфтбудсервіс» аудитором було досліджено питання отримання то повернення фінансової допомоги. Зокрема, аудитором було встановлено, що сума повернутої фінансової допомоги ДП «ЛІФТ-3» за договором № 01/2012 від 07.05.2012 перевищує суму отриманої за цей же період фінансової допомоги на 150 000,00 грн. Аналогічно сума повернутої фінансової допомоги ДП «ЕЛВІТ-ЛІФТ» за договором № Ф01/2012 від 07.05.2012 перевищує суму отриманої за цей же період фінансової допомоги на 150 000,00 грн.

Таким чином, за переконанням ліквідатора, Корзуном В.В., як генеральним директором ТОВ «Ексліфтбудсервіс» з рахунків боржника було незаконно виведено 300 000,00 грн.

З наведеними доводами ліквідатора суд не погоджується, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме банківської виписки по руху коштів боржника за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, 08.05.2012 ДП «ЛІФТ-3» здійснили зарахування на рахунок ТОВ «Ексліфтбудсервіс» суми грошових коштів розмірі 150 000,00 грн. з підставою перерахування - надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги згідно договору № 01/2012 від 07.05.2012.

Крім того, з вказаної виписки також вбачається, що 08.05.2012 ДП «ЕЛВІТ-ЛІФТ» здійснили зарахування на рахунок ТОВ «Ексліфтбудсервіс» суми грошових коштів розмірі 150 000,00 грн. з підставою перерахування - надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги згідно договору № Ф01/2012 від 07.05.2012.

Також не знайшли свого підтвердження доводи ліквідатора щодо порушення головою ліквідаційної комісії боржника Гапоненком Р.І. порядку та черговості задоволення претензій (вимог) кредиторів у процедурі ліквідації боржника, передбаченої Цивільним кодексом України та виведення активів.

Частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

За змістом частини 1 статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства передбачена юридична відповідальність, яка покладається на суб`єкта підприємництва-боржника, його засновників (учасників), власника майна, а також інших осіб.

Частиною 3 цієї статті кодексу визначено, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Закон передбачає три види юридичної відповідальності за вказані види порушення вимог законодавства про банкрутство: кримінальну (стаття 219 Кримінального кодексу України), адміністративну (статті 164-15, 166-16, 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та цивільну - субсидіарну як різновид цивільної (частина 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства).

Положення частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, як спеціального закону, визначаючи такий різновид цивільної відповідальності як субсидіарна, конкретизують суб`єктний склад осіб, до яких може бути застосований цей різновид відповідальності, підставі та умови для її застосування для кожного із суб`єктів цієї відповідальності.

Згідно з частиною 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Визначене нормами частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились незадоволеними у справі про банкрутство.

Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

При цьому Кодекс України з процедур банкрутство не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки одним із визначальним для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).

При цьому час, що минув з дати припинення повноважень щодо боржника суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на вирішення питання про покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності.

Суд також враховує, що чинне законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності в порядку частини 6 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства на третіх осіб з наявністю вироку у кримінальній справі щодо цих осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в цьому випадку особи в силу спеціального припису Закону про банкрутство притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення.

Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна знаходитися в причинно-наслідковому зв`язку відносно порушення, передбаченого частиною 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.

Водночас суду, при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення частин першої і третьої статті 4 Кодексу.

Наведені правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 28.08.2018 у справі № 1099/13, від 18.10.2018 у справі № 923/1297/14, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15, від 03.09.2019 у справі № 923/1494/15, від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16.

Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення за порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), норми частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства хоча і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.

У зв`язку із цим у спорах про покладення субсидіарної відповідальності виникає/існує проблема у доведенні суб`єктом звернення (ліквідатором) та в об`єктивному встановленні (судом) обставин існування цього правопорушення.

Верховний Суд у постановах від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі № 902/318/16 дійшов правових висновків, що для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, виходячи з диспозиції частини 1 статті 215 Господарського кодексу України та частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства та з урахуванням підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (статті 1, 39 Кодексу України з процедур банкрутства) є необхідність конкретизації об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема із сукупності таких обставин щодо Боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:

1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-яких дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення/вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення);

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення/вчиненням майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.

Верховний Суд у наведених постановах також вказав, що оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності (відповідно до наведених моделей) на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, суду слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької/господарської діяльності (стаття 42 Господарського кодексу України).

Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за наведені дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності окрім вини є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності.

При цьому, виходячи з положень статті 73 та частини першої статті 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), обставини існування або відсутності будь-якого із наведених елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відтак, звертаючись до суду з заявою сторона, в силу приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.

Звертаючись до суду з заявою про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатором не доведено належними та допустимими доказами обставини, які б свідчити про те, що учасник та керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексліфтбудсервіс» Корзун В.В. та голова ліквідаційної комісії ОСОБА_2 приймали будь-які рішення, що спрямовані на зменшення активів товариства. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази доведення останніми до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексліфтбудсервіс».

За відсутності зазначених доказів відсутня об`єктивна сторона порушення з доведення до банкрутства/банкрутства, відсутні підстави для встановлення суб`єктів цього порушення та їх вину, а тому відсутні підстави для покладення на будь-кого із зазначених ліквідатором боржника осіб субсидіарної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи викладене вище, розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки С.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Швачки С.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк