УХВАЛА

29 серпня 2023 року

м. Київ

cправа № 914/4111/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Денисюк І. Г.,

представники учасників справи:

прокуратури - Савицька О. В.,

відповідача - Гелемей Ю. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги заступника керівника Львівської обласної прокуратури

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 (судді: Кравчук Н. М. - головуючий, Кордюк Г. Т., Плотніцький Б. Д.) та рішення Господарського суду Львівської області від 23.12.2022 (суддя Запотічняк О. Д.)

у справі за позовом керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лазурит - 007"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державного підприємства "Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр"

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 23.12.2022, призначено розгляд справи у судовому засіданні 29.08.2023.

Під час вивчення матеріалів касаційної скарги і матеріалів справи колегія суддів установила, що предметом позову у справі № 914/4111/21 є вимоги керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації (далі - Львівська облдержадміністрація) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лазурит - 007" (далі - ТОВ "Лазурит - 007"), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного підприємства "Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр" (далі - ДП "Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр") про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення державі в особі Львівської облдержадміністрації, з підстав незаконного відчуження земельної ділянки державного лісового фонду, яка перебувала на балансі ДП "Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр".

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили, зокрема з того, що беручи до уваги останню позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц щодо критеріїв розмежування негаторного та віндикаційного способів захисту прав, у цьому випадку належним способом захисту порушеного права є саме віндикаційний позов, в той час, як прокурор звернувся до суду із негаторним позовом, що є самостійною підставою для відмови у позові.

У касаційній скарзі прокурор акцентує увагу на тому, що впродовж 2022 року після винесення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, Верховним Судом приймалися інші рішення у подібних правовідносинах, які є відмінними від позиції Великої Палати Верховного Суду та протилежними такій позиції.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на тому, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 369/473/15-ц у зв`язку із необхідністю відступити від висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, стосовно того, що вимога про витребування земельної ділянки лісового фонду з незаконного володіння приватної особи в порядку статті 388 Цивільного кодексу України є ефективним способом захисту права власності держави на землі цієї категорії, а також у питанні застосування положень частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, а саме - обчислення позовної давності розпочинається від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися саме прокурор, а не орган.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 914/4111/21 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 369/473/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак