ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2781/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» (Україна, 61037, Харківська область, місто Харків, вулиця Плеханівська, будинок 149, ідентифікаційний код особи 00131954)
до ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи 08803543)
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Акціонерне товариство «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» з позовом до ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_2 ) та просить суд про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 0041,02 від 12.12.2018 в розмірі 74 794,33 грн, пені - 25 511,60 грн, трьох відсотків річних - 2 952,94 грн , інфляційних втрат - 16 712,03 грн.

Ухвалою від 29.06.2023 було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

28.07.2023 до суду надійшло клопотання ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ (вх. 20012) про поновлення строку на подання відзиву та надано відзив на позовну заяву.

07.08.2023 за вх. 20971 до суду надійшла відповідь Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» на відзив ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 1446 Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі Позивач, АТ «Харківобленерго») є оператором системи розподілу (надалі - ОСР) та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території м. Харкова та Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії. АТ «Харківобленерго» є оператором системи розподілу, який відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1446 та положень п. 13 розділу ХVІІ Закону з 01.01.2019 здійснює діяльність з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Між АТ «Харківобленерго» (далі Постачальник, Позивач) та Військовою частиною частиною НОМЕР_1 (далі Споживач, Відповідач) укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 0041,02 шляхом підписання заяви-приєднання від 12.12.2018 р., що діє на умовах договору про постачання електричної енергії № 0041.02 від 25.07.2004 р. (далі Договір).

Відповідно до п.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 27.01.2016 року), постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію до цього Договору, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно п. 2.3.3-2.3.4 Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 «Порядок розрахунків», а також здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановкою Споживача згідно умов Договору.

Позивач вказував, що на виконання умов Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, Постачальником надавались послуги з розподілу електричної енергії. Проте, Боржником в порушення умов договору не здійснювалась оплата вартості отриманих послуг у повному обсязі. За період грудень 2022 року та квітень 223 року Позивач надав послуги з розподілу електричної енергії Відповідачу у відповідності до умов Договору на суму 131 382,35 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі про надання послуг з розподілу електричної енергії та звітами про покази засобів обліку електричної енергії, які складені саме споживачем та підписані уповноваженими особами.

За результатами розрахункового періоду та на підставі узгоджених документів, Оператором системи розподілу надані Відповідачу рахунки на оплату послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 та квітень 2023 року, які отримані уповноваженим представником Відповідача, що підтверджується розпорядженнями та наказами. Однак, відповідач лише частково сплатив вартість наданих послуг у розмірі 63 392,85 грн. (за період грудень 2022 року). З огляду на наведене у Відповідача наявна заборгованість перед Позивачем за надані послуги з розподілу електричної енергії у розмірі 67 989,50 грн.

Відповідно до пункту 1.1 Додатку № 10 від 29.09.2022 р. до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 0041,02 від 01.01.2019, Оператор системи надає послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а Споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мережах та/або здійснює оплату Оператору системи за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами. На виконання умов Додатку № 10 від 01.01.2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 0041.02, який є Договором № 0041.02 про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, Постачальником надавались послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії.

Однак, Боржником в порушення умов договору не здійснювалась оплата вартості отриманих послуг у повному обсязі. Так, за період жовтень-грудень 2022 р.р. та січень-квітень 2023 Позивачем надано Відповідачу послуги із забезпечення перетікання реактивної енергії на загальну суму 14 520,08 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі за перетікання електричної енергії. Відповідачем лише частково сплачено вартість наданих послуг у розмірі 7 715,25 грн. З огляду на наведене у Відповідача наявна заборгованість перед Позивачем за надані послуги із забезпечення перетікання реактивної енергії у розмірі 6 804,83 грн.

Враховуючи прострочення виконання зобов`язання, позивачем було нараховано за договором про постачання електричної енергії:

- 24 405,18 грн пені нарахованої за порушення строків оплати за надану послугу з розподілу електричної енергії;

- 2 886,68 грн 3% річних за порушення строків оплати за надану послугу з розподілу електричної енергії;

- 16 553,32 грн інфляційних збитків за порушення строків оплати за надану послугу з розподілу електричної енергії;

- 1 106,42 грн пені нарахованої за порушення строків оплати за надану послугу із забезпечення перетікання реактивної енергії;

- 66,26 грн 3% річних за порушення строків оплати за надану послугу із забезпечення перетікання реактивної енергії;

- 158,71 грн інфляційних збитків за порушення строків оплати за надану послугу із забезпечення перетікання реактивної енергії.

Заперечуючи проти заявлених вимог відповідач вказував, що визнає укладення між ним та Позивачем на підставі договору приєднання 01.01.2019 року договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Проти суми основного боргу відповідач не заперечував.

Відповідно до положень ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відзив відповідача містить заперечення відносно нарахованих позивачем пені, відсотків річних та інфляційних втрат. В обґрунтування таких заперечень відповідач зазначає, що введення в країні військового стану, фінансування військової частини з державного бюджету є підставами, які звільняють відповідача від сплати штрафних санкцій.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В даній справі судом встановлено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості в загальному розмірі 74794.33 грн (заборгованість перед Позивачем за надані послуги із забезпечення перетікання реактивної енергії у розмірі 6 804,83 грн та заборгованість перед Позивачем за надані послуги з розподілу електричної енергії у розмірі 67 989,50 грн), розмір якої не заперечувався відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Окрім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача відносно того, що він є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, є бюджетною установою, яка фінансується з бюджету.

Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини та лист ТПП від 28.02.2022, суд зазначає наступне.

Торгово-промислова палата (ТПП) України у своєму листі від 28.02.2022 р. «…засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Однак, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Стаття 617 Цивільного кодексу України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору.

Але, сама по собі війна з РФ не може автоматично означати звільнення від виконання будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

13 травня 2022 року ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Згідно правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду 16.07.2019 року у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 року у справі № 913/20/21, де, зокрема, вказано на те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У даній справі відповідачем не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання саме зобов`язання за укладеним сторонами Договором в наслідок непереборної сили. В матеріалах справи відсутні докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України для відповідача за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань за договором, шляхом видачі відповідного сертифіката.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Враховуючи встановлені обставини, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від нарахування пені, відсотків річних та інфляційних втрат на прострочену заборгованість.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені - 25 511,60 грн, трьох відсотків річних - 2 952,94 грн, інфляційних втрат - 16 712,03 грн, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини, позовні вимоги Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО».

Стягнути з ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» (Україна, 61037, Харківська область, місто Харків, вулиця Плеханівська, будинок 149, ідентифікаційний код особи 00131954) заборгованість в розмірі 74 794,33 грн, пеню - 25 511,60 грн, три відсотки річних - 2 952,94 грн, інфляційні втрати - 16 712,03 грн та 2 684,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова