ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

30 серпня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/567/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. розглянувши Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (б/н від 18.08.2023 (вх№611 від 21.08.23) про видачу судового наказу у справі №921/567/23 з вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - 15 520,98 грн заборгованості за кредитним договором №328963-КС-001 про надання кредиту від 09.06.2021 року

ВСТАНОВИВ

21.08.2023 на електронну адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (б/н від 18.08.2023 (вх№611) про видачу судового наказу з вимогою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за договором №328963-КС-001 про надання кредиту від 09.06.2021 в сумі 15 520,98 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 8 552,48 грн, суми прострочених платежів по процентах 6 968,50 грн, суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн.

Аргументи заявника, викладені у заяві про видачу судового наказу.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що відповідно до пунктів Договору кредиту надав позичальнику - Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 000 грн.

При цьому, за твердженням заявника, внаслідок неналежного виконання умов Договору у боржника ФОП ОСОБА_1 утворилася заборгованість в загальному розмірі 15 520,98 грн.

Висновок суду із зазначенням мотивів,

з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд постановляючи ухвалу.

Положеннями частин 1,2 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення та видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пунктами 3-4 частини 3 статті 150 ГПК України).

Заявник зазначає, що 09.06.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір № 328963-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пунктів Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надавши Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням) про видачу коштів.

В обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що до теперішнього часу Боржник - ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором №328963-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.

На підставі зазначеного, заявник звернувся до Господарського суду Тернопільської області про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 .

Розглянувши подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" матеріали, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на таке.

За частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України) передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до вимог частини 3 статті 147 ГПК України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, але не виключно, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Проте, як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань здійсненого суддею на боржника Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , станом на 23.08.2023 року, остання припинила свою підприємницьку діяльність на підставі власного рішення, про що здійснено запис - 18.10.2021, номер запису 001004327.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Відповідно до приписів статті 51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до частини 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, заявник звернувся до боржника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , яка на час подання заяви про видачу судового наказу вже не мала статусу фізичної особи-підприємця.

У поданій заяві про видачу судового наказу заявник, зазначає, що правовідносини заявника та боржника виникли з господарського договору.

Господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

(Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17).

Разом з тим, частиною 2 статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. При цьому, як зазначалося, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути лише юридичні особи та фізичні особи-підприємці (частина 3 статті 147 ГПК України). Ці законодавчі норми є спеціальними.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Проте, звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, заявник не пересвідчився у статусі відповідача, у зв`язку з чим суд роз`яснює, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, та що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до правовідносин, що розглядаються, процедури наказного провадження.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу. Зокрема, у разі якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 6 частини 1 статті 175 ГПК України).

Зважаючи, що станом на момент подачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заяви про видачу судового наказу у боржника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутній статус суб`єкта підприємницької діяльності, суд вважає відсутніми підстави для видачі судового наказу про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 15 520, 98 грн на підставі пункту 4 частини 1 статті 152 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд, також, роз`яснює заявнику, що відповідно до частини 2 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Визначаючись із подальшими заходами для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №127/23144/18 у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця, та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 15 520,98 грн заборгованості за кредитним договором №328963-КС-001 про надання кредиту від 09.06.2021 року

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 30.08.2023.

3. Ухвалу може бути оскаржено чи заперечено з підстав та у порядку визначених статтями з 253 по 259 ГПК України.

4. Повний текст ухвали направити рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

заявнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд.26, офіс 411.

Інформацію по справі, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за Веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/sud5022/.

Суддя В.Л. Гевко