ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" серпня 2023 р. Cправа № 902/701/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.,

За участю представників сторін:

позивача Руденко Т.С.., ордер АВ №1077018 від 19.05.2023;

відповідача Світлицький А.В., ордер АА №1230258 від 06.03.2023 (в режимі ВКЗ).

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" (вул. Зарічна, 1Б, с. Демидівка, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23140)

до: Фермерського господарства "Надбужанське-С" (с. Стрільчинці, Вінницький р-н, Вінницька обл, 22843)

про стягнення 350 000,00 грн. за договором про надання поворотної фінансової допомоги

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фермерського господарства "Надбужанське-С" про стягнення 428 912,99 грн. за договором про надання поворотної фінансової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про надання поворотної фінансової допомоги №25/03 від 25.03.2022 в частині повернення позики.

Ухвалою суду від 25.05.2023 позовну заяву № б/н від 19.05.2023 (вх. № 699/23 від 23.05.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

29.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій останній просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 428 912,99 грн з яких: 350 000,00 грн - основний борг, 11 319,84 грн - інфляційні втрати, 63 767,12 грн - пеня та 3 826,03 грн - 3% річні.

Ухвалою суду від 30.05.2023 відкрито провадження у справі №902/701/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.06.2023.

08.06.2023 на адресу суду надійшла заява представника відповідача №07/06-128 від 07.06.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 08.06.2023 задоволено вище зазначену заяву представника відповідача.

26.06.2023 від відповідача до суду надійшла заява про відкладення підготовчого засідання на іншу дату в зв`язку з зайнятістю представника в кримінальному провадженні.

На визначену судом дату в судове засідання 26.06.2023 з`явився представник позивача.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 06.07.2023, в зв`язку з неявкою представника відповідача останнього про час та дату підготовчого засідання було повідомлено телефонограмою, докази чого наявні в матеріалах справи.

На визначену дату в судове засідання 06.07.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник відповідача приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою продовжив строк підготовчого засідання на 30 днів та з 14.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 23.08.2023.

10.07.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

13.07.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог та повернення частини сплаченого судового збору, зокрема просить стягнути з відповідача лише 350 000,00 грн - основного боргу.

На визначену дату в судове засідання 23.08.2023 з`явились представники сторін, при цьому представник відповідача приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні, суд розглянувши клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог встановив, що останнє подано представником позивача з дотриманням положень ст.46 ГПК України, а тому приймається до розгляду.

З огляду на викладене судом здійснюється провадження за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 350 000,00 грн. за договором про надання поворотної фінансової допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 23.08.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

25.03.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" (позивач, в договорі Позикодавець) та Фермерським господарством "Надбужанське-С" (відповідач, в договорі Позичальник) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №25/03 (далі Договір) відповідно до п. 1.1. якого Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу в сумах згідно заявок Позичальника в межах загальної суми Договору, а останній зобов`язується повернути її у визначений Даним Договором строк.

Поворотна фінансова допомога (надалі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до Даного Договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. У зв`язку з тим, що між Сторонами за Даним Договором налагоджуються тісні взаємовигідні ділові відносини, допомога Позичальнику надається па безпроцентній (безвідплатній) основі (п. 1.2. та п. 1.3. Договору).

Загальна сума позики становить за Даним Договором 550 000,00 грн (п. 2.1. Договору).

Позикодавець зобов`язаний надавати позику частинами на вимогу Позичальника протягом 1 дня з моменту отримання письмового або усного замовлення. Позика надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок Позичальника (п. 3.1. та п. 3.2. Договору).

Строк надання позики ПОЗИЧАЛЬНИКУ становить з моменту підписання договору дванадцять місяців. По закінченні строку, вказаного в п.5.1 Даного Договору, Позичальник зобов`язується протягом 5 днів повернути суму позики. Позика повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця (п. 4.1. - 4.3. Договору).

Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і є дійсним до 31.12.2022 але у будь якому випадку до остаточного виконання зобов`язань. За домовленістю Сторін строк дії Даного Договору може бути продовжено, про що складається Додаткова Угода (п. 5.1. та п. 5.2. Договору).

На виконання договору позивач перерахував на банківський рахунок відповідача фінансову допомогу у сумі 550 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3093 від 29.03.2022 (а.с. 16).

27.06.2022 та 19.07.2022 відповідач повернув позивачу грошові кошти в загальній сумі 200 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 83 від 27.06.2022 та №131 від 19.07.2022 з призначеннями платежу «повернення поворотної фін. Допомоги зг. договору №25/03 від 25.03.2022».

В позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач у визначені договором строки не повернув поворотну фінансову допомогу в розмірі 350 000,00 грн, що стало підставою звернення позивача до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 350 000,00 грн, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, зокрема зазначає, що в договорі про надання поворотної фінансової допомоги №25/03 від 25.03.2022 не визначено строку повернення позики, а позивачем не направлено відповідачу вимогу про повернення поворотної фінансової допомоги (позики) відповідно до ст. 1049 ЦК України, тому на переконання відповідача вимоги позивача є передчасними та такими, що не відповідають умовам Договору та закону.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини позики, які підпадають під правове регулювання Глави 71 ЦК України (Позика. Кредит. Банківський вклад).

В силу приписів частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з п. 6. ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою. Відповідно до частини першої ст. 5 цього Закону фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями.

Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції (ч. 4 ст. 5 зазначеного Закону).

У спірних відносинах має місце позика, яка не передбачає нарахування процентів за користування коштами чи іншої винагороди, отже, кредитор не повинен обов`язково мати статус фінансової установи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на рахунок відповідача згідно платіжної інструкції №3093 від 29.03.2022 перераховані грошові кошти у сумі 550 000,00грн.

В зазначеній вище платіжній інструкції наведене наступне призначення платежу: поворотна фінансова допомога згідно договору 25/03 від 25.03.2022 року.

За положеннями статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, відповідно до матеріалів справи Договором про надання поворотної фінансової допомоги №25/03 від 25.03.2022 передбачалося надання позивачем відповідачу безпроцентної позики у сумі 550 000,00 грн, фактично позивач виконав зобов`язання за Договором безпроцентної позики, яка була повернута позивачу частково у сумі 200 000,00 грн, решта позики в сумі 350 000,00 грн відповідачем на день розгляду справи не повернута.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розділом 4 Договору сторони визначили порядок повернення позики, а саме: п. 4.1. Договору визначено, що строк надання позики Позичальнику становить з моменту підписання договору дванадцять місяців, в п. 4.2. Договору зазначено, що по закінченню строку, визначеного в п. 5.1. Даного Договору, Позичальник зобов`язується протягом 5 днів повернути суму позики, а в п. 4.3. даного Договору визначено, що позика повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця.

А розділом 5 даного Договору визначено строк дії даного договору, а саме зазначено, що Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і є дійсним до 31.12.2022 але у будь якому випадку до остаточного виконання зобов`язань. За домовленістю Сторін строк дії Даного Договору може бути продовжено, про що складається Додаткова Угода (п. 5.1. та п. 5.2. Договору).

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання (п. 29, 33-35 постанови Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як зазначалось вище в п. 4.1. Договору сторони визначили, що строк надання позики Позичальнику становить з моменту підписання договору дванадцять місяців.

Тобто, оскільки договір між сторонами підписано 25.03.2022 то строк надання позики відповідно до п. 4.1. Договору сплив 25.03.2023.

З огляду на викладене суд критично оцінює заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності в умовах договору встановленого строку виконання зобов`язань.

Отже, строк виконання зобов`язання з повернення позики є таким, що настав 25.03.2023, разом з тим це є вихідним днем, а відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, то останнім днем строку повернення позики є 27.03.2023, а прострочка виконання настає з 28.03.2023 року.

Тобто, вбачається порушення строку повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого умовами Договору.

Доказів повернення поворотної фінансової допомоги у сумі 350 000,00грн. відповідач не надав, при цьому у відзиві на позовну заяву відповідачем не заперечується сума неповернутої позики.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 350 000,00грн.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір при поданні позовної заяви до суду - в розмірі 6433,69 грн, згідно платіжної інструкції №6684 від 19.05.2023.

Як зазначалось вище позивач, в строки передбачені ч. 2 ст. 46 ГПК України, подав до суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Одночасно з заявою про зменшення позовних вимог позивачем подано до суду клопотання про повернення судового збору, в зв`язку із зменшенням позовних вимог.

Оскільки з заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 350 000,00 грн - основного боргу, позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 5 250,00 грн поверненню з Державного бюджету підлягає судовий збір в розмірі 1 183,69 грн на підставі ухвали суду.

З огляду на викладене розподілу між сторонами підлягає судовий збір в розмірі 5 250,00 грн.

В зв`язку з задоволенням позовних вимог витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Надбужанське-С" (с. Стрільчинці, Вінницький р-н, Вінницька обл, 22843, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" (вул. Зарічна, 1Б, с. Демидівка, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23140, ) 350 000,00 грн. - основного боргу та 5250,00 грн - витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Зайво сплачений судовий збір повернути за ухвалою суду.

5. Копію рішення направити на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача - , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст. 256, 257 ГПК України .

Повне рішення складено 04 вересня 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи