РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.08.2023Справа № 910/9461/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бауміт Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" про стягнення 74 450,57 грн. без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 71 921,60 грн. заборгованості, 1 736,85 грн. інфляційних втрат та 792,12 грн. 3% річних за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11410YBQKRBP016 від 04.01.2016 року на підставі ст. ст. 530, 625, 651, 653, 654, 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

13.07.2023 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову.

01.08.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач не погоджувався із твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «БАУМІТ УКРАЇНА» (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» (Постачальник) було укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11410YBQKRB016 від 04.01.2016 року.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Споживача у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та в порядку, що визначені Договором.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, ціна газу становить 6 595,50 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1 319,10 грн., всього з ПДВ - 7 914,60 грн.

Відповідно до пункту 3.3. Договору, ціна, зазначена в пункті 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії Договору.

Відповідно до пункту 3.4. Договору, сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за Договором.

Відповідно до пункту 3.5. Договору, місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу.

Відповідно до пункту 11.1 Договору, Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до пункту 11.2. Договору, Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до пункту 11.4. Договору, припинення чи розірвання Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін на підставі та в порядку, встановленими чинним законодавством України та Договором.

Позивач і відповідач, керуючись вищезазначеними пунктами Договору, прийшли до взаємної згоди розірвати Договір з 01.09.2022 року та уклали відповідну Додаткову угоду від 01.09.2022 року до Договору, яка є його невід`ємною частиною.

Разом з тим, за твердженням позивача, у нього лишилася переплата за Договором у розмірі 71 921,60 грн., на підтвердження чого позивач надав Акт звіряння взаємних розрахунків за Договором за період з 01.01.2022 року по 07.09.2022 року, який було підписано уповноваженими представниками позивача та відповідача.

Оскільки за взаємною згодою сторони припинили дію Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11410YBQKRBP016 від 04.01.2016 року, позивач 17.01.2023 звернувся до відповідача з вимогою №2 від 16.01.2023 (в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України) про повернення протягом 7-ми днів з дня одержання вимоги суми попередньої оплати у розмірі 71 921,60 грн., яка була залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що вказана вимога була отримана відповідачем 18.01.2023 року, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Таким чином, відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти у сумі 71 921,60 грн у строк до 25.01.2023 року.

З огляду на те, що станом на дату розірвання договору у позивача існувала переплата у розмірі 71 921,60 грн, підстава для утримання відповідачем цих грошових коштів відпала, належних доказів на спростування позовних вимог та сплати (повернення) відповідачем грошових коштів у розмірі 71 921,60 грн. матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення 71 921,60 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені у відзиві спростосуються зібраними у справі доказами.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1736,85 грн. інфляційних втрат та 792,12 грн. 3% річних за період з 26.01.2023 року по 08.06.2023 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1736,85 грн. інфляційних втрат та 792,12 грн. 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Також, позивач просив суд про відшкодування відповідачем на його користь 11640,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 1/20 від 03.01.2020 року, договір від 13.12.2022 про внесення змін договору про надання правової допомоги № 1/20 від 03.01.2020 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АА №1312850 від 07.06.2023 року, Акт про надання юридичних послуг від 08.06.2023, рахунок на оплату № 43 від 08.06.2023 року та виписку з банківського рахунку, з якого вбачається, що позивачем сплачено перераховано 11640,00 грн. за договором про надання правової допомоги № 1/20 від 03.01.2020 року

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу обґрунтовані та покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (04108, м. Київ, проспект Свободи, буд. 2Г, літ. А; код 39592941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бауміт Україна" (03083, м. Київ, вул. Пирогівський Шлях, буд. 34, код 34422747) 71 921 (сімдесят одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 60 коп. безпідставно збережених коштів, 1736 (одну тисячу сімсот тридцять шість) грн. 85 коп. інфляційних втрат, 792 (сімсот дев`яносто дві) грн. 12 коп. 3% річних, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору та 11 640 (одинадцять тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна