ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

28.08.2023 м. Івано-ФранківськСправа №909/788/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Валєєвої Т.Е.,

розглянувши матеріали

заяви ОСОБА_1 (вх.№10029/23 від 25.08.2023)

( АДРЕСА_1 )

про забезпечення позову до подання позовної заяви

за участю особи, яка може отримати статус учасника справи -

Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

(вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004)

без повідомлення (виклику) представників сторін

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою (вх.№10029/23 від 25.08.2023) про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов до подання позовної заяви шляхом заборони відповідачу (Виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради) вчиняти дії щодо затвердження результатів конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади від 18.08.2023.

Заява мотивована таким:

- конкурс проведено на умовах, затверджених рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №979 від 26.07.2023, що, на думку заявника, порушує вимоги Закону України "Про публічні закупівлі";

- невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реалізації незаконного Порядку проведення конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади та оголошення конкурсу та укладання договорів, що суперечать Закону України "Про публічні закупівлі".

В обґрунтування заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник вказує на те, що нею буде подано позов до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про:

- визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №979 від 26.07.2023 "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади та оголошення конкурсу";

- скасування результатів проведеного конкурсу від 18.08.2023.

Норми права, які застосував суд. Мотиви їх застосування

І. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Приписами ч. 1, 2 статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Такими превентивними заходами є, зокрема, заходи забезпечення позову, визначені главою 10 розділу І ГПК України.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

ІІ. За приписами ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Стаття 138 ГПК України встановлює порядок подання заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви; 2) одночасно з пред`явленням позову; 3) після відкриття провадження у справі.

До подання позовної заяви заява про забезпечення позову подається за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо (п. 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України).

ІІІ. Системний аналіз наведених норм свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Отже, розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.04.2022 у справі №917/1212/21, від 07.12.2021 у справі №923/1222/16, від 09.11.2021 у справі №910/11069/2, від 16.08.2019 у справі №916/142/19.

При цьому Верховний Суд вказував на те, що першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду за умови дотримання яких здійснюється її розгляд по суті.

Тобто, як зазначив Верховний Суд, першочерговою у будь-якому випадку є оцінка дотримання процесуального порядку (юрисдикції) звернення із заявою про забезпечення позову до суду.

ІV. Як зазначено в заяві про забезпечення позову, предметом майбутнього позову є визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №979 від 26.07.2023 "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади та оголошення конкурсу", а також скасування результатів проведеного конкурсу від 18.08.2023.

При цьому і заявником заяви про забезпечення позову, і майбутнім позивачем вказано ОСОБА_1 як фізичну особу, а не фізичну особу-підприємця.

V. Положеннями ГПК України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (ст. 20 - 23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (ст. 24 - 26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (ст. 27 - 31 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

За приписами п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, де суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (переважно майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

VІ. Орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення торгів (тендеру) діє як суб`єкт владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та переможцем цього тендеру відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Проте після укладення договору між організатором конкурсу та його переможцем спір щодо правомірності рішення тендерного комітету підлягає розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства, оскільки фактично зачіпає майнові інтереси переможця торгів.

Аналогічний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду наведений у постановах від 29.01.2019 у справі №819/829/17, від 14.05.2019 у справі №918/843/17.

Як встановлено судом, матеріали заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви не містять та суду не надано доказів укладення договору між організатором конкурсу та його переможцем.

Висновок суду

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що спір у майбутній справі за суб`єктним складом та характером правовідносин підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, і заява про забезпечення позову до подання позовної заяви має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Отже, судом, компетентним розглядати майбутній позов та заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, є адміністративний суд.

Таким чином, дана заява про забезпечення позову мала бути подана до відповідного адміністративного суду.

Згідно з ч. 7 ст. 140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 2, 4, 13, 14, 20, 74, 136 - 140, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (вх.№10029/23 від 25.08.2023) про забезпечення позову до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Увала набирає законної сили з моменту її підписання (ст. 235 Господарського процесуального кодексу України) та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення (ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України).

Повне судове рішення складено і підписано 28.08.2023.

Вебадреса, за якою можна знайти текст ухвали у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.Е. Валєєва