ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/304/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Толкуновій М.Г. розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Технохімреагент (№ 2-1246/23 від 21.08.2023р.) на бездіяльність Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, по заяві № 916/305/23 подану Товариством з обмеженою відповідальністю Технохімреагент (69034, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд. 29-А, )

до боржника: Акціонерного товариства Одеський припортовий завод (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Заводська, буд. 3, )

про видачу судового наказу,

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від суб`єкта оскарження: не з`явився;

19.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" 200 400 грн.

23.01.2023 Господарським судом Одеської області у складі судді Літвінова С.В. було видано судовий наказ № 916/304/23, яким стягнуто з Акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" борг в сумі 200 400 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн.

21.08.2023р. до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Технохімреагент надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яка фактично є скаргою на бездіяльність Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вх.№2-1246/23), відповідно до якої останній просить суд: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця органу державної виконавчої служби, зобов`язати його усунути порушення, відкрити виконавче провадження на виконання судового наказу.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, скаргу на бездіяльність державного виконавця передано на розгляд судді Пінтеліній Т.Г.

Скаржник просить суд :

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Наталі Вячеславівни щодо не накладення арешту на кошти та майно боржника Акціонерного товариства Одеський припортовий завод за наказом про примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі N0 916/304/23;

- зобов`язати державного виконавця Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Наталю Вячеславівну, як виконуючу обов`язки керівника відділу, поновити виконавче провадження та накласти арешт на кошти та майно боржника - Акціонерного товариства Одеський припортовий завод за наказом про примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі N0 916/304/23 в сумі стягнення шляхом винесення постанови про арешт майна та постанови про арешт коштів.

Скаржник повідомив наступне. Судовим наказом Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 у справі № 916/304/23 стягнуто з Акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" (код 00206539, м. Южне Одеської області вул. Заводська 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (код 34155997, м.Запоріжжя вул. Цимлянська 29А) 200 400,00 та 268,40грн витрат зі сплати судового збору.

Судовий наказ звернутий до виконання шляхом надсилання відділу ДВС відповідної заяви і наказу суду.

16.08.2023р. стягувач отримав Постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором, за допомогою якого зміг дістатися до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

В Автоматизованій системі виконавчого провадження Стягувач виявив Постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.08.2023 р., якою зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 916/304/23. Вимоги Закону України "Про виконавче провадження" щодо накладання арешту на кошти та майно боржника, при цьому виконано не було.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.08.2023р. відповідну скаргу було прийнято та призначено до розгляду в засіданні суду.

29.08.2023р. за вх. №29441/23 до суду від представника відповідача надійшов відзив на скаргу, згідно якого останній вважає що скарга є необґрунтованою, в зв`язку з чим в її задоволені просить суд відмовити.

Так в обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що АТ „Одеський припортовий завод є суб`єктом господарювання державного сектору економіки та перебуває на завершальній стадії приватизації, що здійснюється Фондом державного майна України - органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави у статутному капіталі АТ „Одеський припортовий завод (державна частка становить 99,5667%). Розпорядженням КМУ від 16.01.2019 №36-р прийнято рішення про приватизацію державного пакету акцій розміром 99,5667% статутного капіталу АТ „Одеський припортовий завод. Вказане розпорядження є чинним, тому існують обставини, які передбачають зупинення вчинення виконавчих дій відносно АТ „Одеський припортовий завод. Відтак, ВДВС вважає, що державним виконавцем 08.08.203 правомірно винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, керуючись п. 12 частини першої статті 34, статтею 35 Закону України Про виконавче провадження. Разом з тим, ВДВС вказує, що інформація щодо АТ „Одеський припортовий завод міститься у Єдиному реєстрі боржників, який ведеться з метою запобігання відчуженню боржниками майна. Враховуючи викладене, ВДВС вважає скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на бездіяльність державного виконавця безпідставною.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами при розгляді скарги та заслухавши пояснення скаржника, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 ГПУ України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Згідно ч. 2 вказаної вище статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно частини 1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.1 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Приписами ст. 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів встановлено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Як встановлено судом, судовий наказ Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 р. у справі № 916/304/23, виданий за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" про стягнення з боржника Акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" 200 400,00 грн. заборгованості, було пред`явлено стягувачем ТОВ "Технохімреагент" до примусового виконання Южненському ВДВС у Одеському районі Одеської області Південного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, державним виконавцем Южненського ВДВС у Одеському районі Одеської області на виконання судового наказу, виданого господарським судом Одеської області 23.01.2023р. по справі №916/304/23 було відкрито виконавче провадження ВП № 72457763 щодо боржника Акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" про стягнення боргу у розмірі 200 400,00 грн., про що винесена відповідна постанова 08.08.2023.

У той же час, 08.08.2023 державним виконавцем Южненського ВДВС у Одеському районі Одеської області була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження.

За змістом ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За змістом вказаних норм вбачається, що діяльність органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, має бути спрямована в першу чергу на дотримання закріпленого в Конституції принципу законності його дій.

Приписами ст.ст. 5, 18, 41 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З урахуванням положень Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України „Про виконавче провадження та пред`явлений за належним місцем виконання рішення.

Так, ч.1 ст. стаття 4. Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

За змістом ст. 24 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Як з`ясовано судом, державний виконавець Южненського ВДВС у Одеському районі Одеської області Терещенко Н.В. під час винесення у ВП № 72457763 постанови від 08.08.2023 року про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового наказу № 916/304/23, виданого 23.01.2023 року, послалася на пункт 12 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній станом на день винесення постанови) визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Судом встановлено, що наказом Фонду державного майна України від 08 червня 2018 року № 767 було прийнято рішення про приватизацію державного пакету акцій, що становить 99,5667 % статутного капіталу ПАТ Одеський припортовий завод (АТ ОПЗ). Акціонерне товариство Одеський припортовий завод є підприємством державного сектору економіки, 99,57 % акцій якого належать державі Україна.

Також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019 року N 36 "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності" (із змінами) на Фонд державного майна України покладено обов`язок продовжити приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році. Серед вказаних об`єктів є державний пакет акцій, що становить 99,5667 % статутного капіталу ПАТ Одеський припортовий завод.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Технохімреагент (№ 2-1246/23 від 21.08.2023р.) на бездіяльність Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки господарським судом не було встановлено таких порушень з боку органу державної виконавчої служби, які можуть бути достатніми для визнання неправомірним та скасування повідомлення.

Керуючись ст.ст.232-235, 339-345 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на бездіяльність Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі №916/304/23 відмовити.

Ухвала набрала чинності в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Повний текст ухвали складено 01.09.2023р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна