УХВАЛА

м. Київ

23.08.2023 Справа № 910/11999/21 (910/9789/23)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Загороднього Олексія Михайловича ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)

про стягнення заборгованості в розмірі 48 469,25 грн.

В межах справи № 910/11999/21

За заявою Акціонерного товариства "Скай Банк" (01054, м. Київ, вул. Гончара Олеся, 76/2; ідентифікаційний код 09620081)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" (01103, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 14/1; ідентифікаційний код 35264020)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/11999/21 за заявою Акціонерного товариства "Скай Банк" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" на стадії процедури ліквідації, відкритої постановою Господарського суду м. Києва від 20.06.2022.

20.06.2023 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Загороднього Олексія Михайловича з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про стягнення заборгованості в розмірі 48 469,25 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.06.2023 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Загороднього Олексія Михайловича до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про стягнення заборгованості в розмірі 48 469,25 грн. до розгляду в межах справи № 910/11999/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал", позовна заява розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.07.2023 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву позивача.

04.08.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є стягнення суми надміру сплачених грошових зобов`язань, а саме податку на додану вартість в розмірі 45 678, 17 грн., податку на прибуток в розмірі 2 056, 55 грн., та єдиного внеску в розмірі 734, 53 грн., що становить загальну суму в розмірі 48 469, 25 грн.

За змістом частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із частиною другою статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя статті 7 КУзПБ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 сформувала правовий висновок щодо того, що з огляду на обставини здійснення щодо позивача - платника податків провадження у справі про банкрутство підвідомчість спору, який виник після 21 жовтня 2019 року, слід визначати із застосуванням норм статті 7 КУзПБ як закону, що прийнятий пізніше, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 відступила від наведених висновків Великої Палати, з огляду на наступне.

Аналіз змісту наведених приписів статті 7 КУзПБ у взаємозв`язку з нормами статті 20 ГПК України дозволяє дійти висновку про те, що для віднесення справи до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, майнові вимоги мають бути безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження в такій справі, зокрема стосуватися визнання недійсними правочинів, учинених керуючим санацією (ліквідатором), визнання права власності на майно боржника, оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо.

До критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якому є боржник, відносяться також такі умови, за яких вирішення спору: стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Водночас регламентація процесуальних відносин нормами матеріального права без об`єктивної необхідності створює перешкоди для належної реалізації принципу правової визначеності, що має об`єктивні ризики при правозастосуванні.

Правила визначення юрисдикції визначає насамперед процесуальний кодекс (ГПК України, КАС України), а не кодекс з консолідованими нормами матеріального права, яким є КУзПБ.

Водночас у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України йдеться про звернення до суду з "майновими вимогами до боржника", а у статті 7 КУзПБ - про "всі майнові спори, стороною в яких є боржник".

При цьому спеціальними нормами, що визначають юрисдикцію господарських судів, є приписи саме частини першої статті 20 ГПК України, пунктом 8 якої прямо передбачено, що не відносяться до юрисдикції господарських судів спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спори про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Ураховуючи сутність і правову природу спірних правовідносин, приписи процесуального закону мають превалюючу дію при розв`язанні колізій щодо обрання належної судової юрисдикції.

ЄСПЛ у рішенні від 12 липня 2001 року у справі "Феррадзіні проти Італії" (Ferrazzini v. Italy), заява № 44759/98, указав, що податкові питання і досі становлять частину основного пакета прерогатив державних органів. При цьому відносини між платником податків та податковим органом і далі мають переважно публічний характер. Суд вважає, що податкові спори виходять за межі сфери цивільних прав та обов`язків, незважаючи на матеріальні наслідки, які вони обов`язково створюють для платника податків (пункт 29).

З огляду на викладене, вимоги платника податку (в тому числі після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) про стягнення податкової заборгованості унормована приписами Податкового кодексу України. Такі позовні вимоги стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень. Наведене свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для закриття провадження у даній справі.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що частиною 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 46, 130, 191, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 910/11999/21 (910/9789/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Загороднього Олексія Михайловича до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про стягнення заборгованості в розмірі 48 469,25 грн. в межах справи № 910/11999/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал".

2. Копію ухвали направити сторонам.

Згідно ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк