ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" серпня 2023 р. Справа № 924/573/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщука О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Хмельницької обласної військової адміністрації, м. Хмельницький

до: 1. Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький

2. Старокостянтинівської міської ради, м. Старокостянтинів Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", м. Старокостянтинів Хмельницької області

про визнання недійсним наказу в частині, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності та державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку

за участю:

прокурора: Ткачук Н.С.

представників:

позивача: не з`явився

відповідача - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області: Варибок Т.В.

відповідача - Старокостянтинівської міської ради: не з`явився

третьої особи: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Хмельницької обласної військової адміністрації, м. Хмельницький звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький та Старокостянтинівської міської ради, м. Старокостянтинів Хмельницької області, в якому просить: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 № 50-ОТГ в частині передачі в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, яка розташована за межами населених пунктів Старокостянтинівської міської ради (колишньої Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району); визнати незаконною та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності Старокостянтинівської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, припинивши право комунальної власності Старокостянтинівської міської ради на вказану земельну ділянку; визнати незаконною та скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га; зобов`язати Старокостянтинівську міську раду повернути спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 0,8973 га, що розташована за межами населених пунктів Старокостянтинівської міської ради (колишньої Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району) на користь держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації.

Ухвалою суду від 02.06.2023 відкрито провадження у справі; до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство"; призначено підготовче засідання у справі на 20.06.2023, яке у подальшому відкладалось на 04.07.2023, 17.07.2023, 27.07.2023.

При цьому у засідання 17.07.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Ухвалою суду від 27.07.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 23.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що вилучення земельної ділянки лісового фонду державної власності площею 0,8973 га, яка перебуває у постійному користуванні ДСГП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", зміна категорії земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення, передача земельної ділянки у комунальну власність відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 №50-ОТГ відбулись з порушенням вимог Земельного та Лісового кодексів України, зокрема за відсутності згоди власника та постійного землекористувача спірної земельної ділянки. Як наслідок, прокурор стверджує про незаконність державної реєстрації спірної земельної ділянки та реєстрації речових прав за Старокостянтинівською міською радою і наявність підстав для повернення земельної ділянки власнику.

Правовою підставою позову зазначає, зокрема положення ст. ст. 16, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 18-20, 55, 56, 79-1, 84, 92, 122, 142, 149, 152, 164 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 5, 7, 8, 16, 17, 45, 48, 54, 57 Прикінцеві положення Лісового кодексу України, ст. ст. 1, 3, 10, 11, 15, 20, 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації".

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у відзиві на позов (від 19.06.2023) зауважило, що до позовної заяви не додано належних доказів, які би підтверджували приналежність земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 до земель лісового фонду та право постійного користування ДП "Проскурівське лісове господарство" цією земельною ділянкою, зокрема, не надано державного акту на право постійного користування або іншого правовстановлюючого документа, матеріалів лісовпорядкування та ймовірного розпорядчого документа державного органу, на підставі якого передано земельну ділянку в постійне користування ДП "Проскурівське лісове господарство" та визначено її цільове призначення, доказів правомірності включення спірної земельної ділянки до картографічних матеріалів, доказів погодження картографічних матеріалів з відповідними органами, доказів, які би підтвердили віднесення акту №8 прийому-передачі земель лісогосподарського призначення Старокостянтинівського району від 03.02.2009 до спірної земельної ділянки. Також повідомив, що до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не надходило інформації від Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення частини земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 до лісового фонду; вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 02.11.2013 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розробленої ДП "Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою". Повідомило, що на виконання розпорядження КМ України "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" від 31.01.2018 №60-Р наказом Головного управління від 24.12.2020 №50-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність територіальним громадам" передано Старокостянтинівській міській раді Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3775.8103 га. які розташовані (за межами населених пунктів) на території Старокостянтинівської селищної об`єднаної територіальної громади Старокостянтинівського району Хмельницької області, в тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га. З приводу позовної вимоги про повернення частини земельної ділянки площею 0,8973 га звертає увагу суду на те, що таку земельну ділянку неможливо витребувати, оскільки вона знаходиться в межах іншої сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050, не визначена як об`єкт цивільних прав та не сформована, тобто не визначено її площу, межі та не присвоєний кадастровий номер.

Прокурор у відповіді на відзив Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (від 22.06.2023) з приводу доводів співвідповідача про непідтвердження права постійного користування на спірну земельну ділянку ДП "Проскурівське лісове господарство" зауважив, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України, які передбачають, що до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Так, згідно з інформацією ДП "Проскурівське лісове господарство" земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га (землі запасу), відповідно до матеріалів лісовпорядкування, які долучені до матеріалів справи, частково накладається на земельну ділянку лісового фонду, яка перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства. ДП "Проскурівське лісове господарство" від вказаної земельної ділянки не відмовлялося, вилучення чи припинення права постійного користування з інших підстав не здійснювалося. Крім того, згідно з інформацією, наданою ДП "Старокостянтинівське лісове господарство", сертифікованим інженером-землевпорядником Кулаківською А.В. встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, належна на праві комунальної власності Старокостянтинівській міській раді, перебуває в межах земель лісогосподарського призначення, що на території Старокостянтинівської (колишньої Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району) Хмельницького району, зокрема земельна ділянка накладається на квартал 12 виділ 4 Старокостянтинівського лісництва. Загальна площа накладення згідно картографічних матеріалів становить 0,8973 га. З наведеного робить висновок, що надана в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради частина спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 0,8973 га належить до категорії земель лісогосподарського призначення і після її незаконного надання у комунальну власність своє цільове призначення не змінила. Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області всупереч вищезазначених вимог законодавства, безпідставно передало в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради землі лісового фонду, за відсутності згоди їх власника та постійного землекористувача.

Посилаючись на положення ст. ст. 122, 149, 164 Земельного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України, зазначив, що вилучення для нелісогосподарських потреб частини спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДСГП Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", і передання у власність такої ділянки належить до повноважень Хмельницької ОДА (на даний час - Хмельницька ОВА на період дії правового режиму воєнного стану).

Відповідач - Старокостянтинівська міська рада у відзиві на позов (від 16.06.2023) проти позовних вимог заперечила. Повідомила, що відповідно до ст. ст. 15, 117, 122 Земельного кодексу України, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", Указу Президента України від 15.10.2020 №449/2020 "Про деякі заходи щодо прискорення реформи у сфері земельних відносин", наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2020 №485 "Деякі питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності до комунальної власності", наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 №50-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність територіальним громадам" та керуючись пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Старокостянтинівська міська територіальна громада рішенням сесії Старокостянтинівської міської ради від 15.01.2021 № 33/2/VIII "Про прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну" прийняла в комунальну власність Старокостянтинівської міської територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3776,8193 га та здійснила державну реєстрацію права власності на ці землі. Зазначає, що землі Старокостянтинівського лісового господарства сформовані, в кадастровій системі відсутні будь-які накладення на земельні ділянки лісгоспу та станом на червень 2023 року Старокостянтинівське лісове господарство жодного разу не зверталось до органу місцевого самоврядування з метою усунення порушень. Крім того, з огляду на положення ст. 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" зазначає, що обласні військові адміністрації не наділені повноваженнями, які стосуються земельних правовідносин. Тому робить висновок, що Хмельницька обласна військова адміністрація не потребує представництва інтересів держави в цих правових відносинах взагалі, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

У відповіді на відзив Старокостянтинівської міської ради (від 22.06.2023) прокурор на доводи відповідача про непідтвердження права постійного користування на спірну земельну ділянку ДП "Проскурівське лісове господарство" навів такі ж аргументи, як і у відповіді на відзив Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Крім того, з приводу доводів співвідповідача про відсутність у Хмельницької ОВА компетенції у спірних правовідносинах та, відповідно, відсутності у прокурора повноважень на представництво інтересів держави в особі Хмельницької ОВА зауважив, що згідно зі ст. ст. 15, 28 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом; районні, обласні військові адміністрації здійснюють на відповідній території, разом із повноваженнями місцевих державних адміністрацій, повноваження із запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. При цьому зазначає, що ст. ст. 30, 31 Лісового кодексу України, ст. 122 Земельного кодексу України та ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено повноваження обласних державних адміністрацій у сфері лісових відносин, зокрема, повноваження щодо забезпечення реалізації державної політики у сфері лісових відносин, здійснення контролю за додержанням законодавства у цій сфері, забезпечення здійснення заходів щодо охорони і захисту лісів, надання у користування земельних ділянок лісогосподарського призначення тощо.

У поясненнях (від 28.06.2023) прокурор зауважив про помилкове зазначення у тексті позовної заяви про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства, оскільки станом на 17.05.2023 останнє припинене в результаті ліквідації, а тому рішення у справі не може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. Стверджує, що необхідним способом захисту порушених прав є скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права комунальної власності Старокостянтинівської міської ради на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення, в обгрунтування чого послався на положення абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Окрім цього, додатково до заперечень на відзив Головного управління Держгеокадастру в області зауважив, що факт несформованості спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав не перешкоджає її витребовуванню у Старокостянтинівської міської ради, оскільки накладення є частковим, а тому необхідності у формуванні вказаної частини земельної ділянки як окремого об`єкта цивільних прав немає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство" у поясненнях (від 12.07.2023) зазначило, що спірна земельна ділянка площею 0,8973 га, має лісогосподарське призначення та знаходиться в кварталі 12, виділі 4 Старокостянтинівського лісництва. Належність даної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується наявними в матеріалах справи планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Прокурор у поясненнях (від 14.07.2023), зокрема з посиланням на положення ст. ст. 1, 2, 31 Лісового кодексу України, ст. 149 Земельного кодексу України, ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" навів обґрунтування позиції про те, що уповноваженим органом щодо розпорядження спірною земельною ділянкою є Хмельницька обласна військова адміністрація. Також стверджує, що надана ВО "Укрдержліспроект" інформація з доданим викопіюванням з публічної кадастрової карти України є допустимим доказом.

Позивач у поясненнях (від 27.07.2023) зазначив про підтримання позовних вимог. З огляду на положення ст. 14 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 5, 16, 17, 31, 57 Лісового кодексу України, ст. ст. 3, 20, 55, 56, 84, 92, 142, 149, 164 Земельного кодексу України, ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області всупереч вищезазначених вимог законодавства, безпідставно передало в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради землі лісового фонду. Стверджує, що вилучення для нелісогосподарських потреб частини спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДСГТІ "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", і передання у власність такої ділянки належить до повноважень Хмельницької ОДА.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи, викладені в позові, письмових поясненнях.

Позивач представника у засідання не направив. У клопотанні (від 27.07.2023) про розгляд справи без участі представника зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області проти позовних вимог заперечив, вважаючи вимоги необгрунтованими та посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позов.

Відповідач - Старокостянтинівська міська рада представника у судове засідання не направила, причини не повідомила, про судовий розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 01.08.2023.

Третя особа представника у судове засідання не направила, причини не повідомила, про судовий розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 01.08.2023.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Згідно з розпорядженням голови Хмельницької облдержадміністрації від 24.12.2008 №633/2008-р "Про передачу в постійне користування земельних ділянок лісогосподарського призначення" державному підприємству Хмельницьке обласне спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Хмельницькоблагроліс", зокрема передано у постійне користування земельні ділянки лісогосподарського призначення Старокостянтинівського району площею 2373 га, у тому числі полезахисні смуги 288 га, з подальшою розробкою проектної документації.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації №13/2009-р від 19.01.2009 на підставі вищезазначеного розпорядження голови Хмельницької облдержадміністрації утворено комісію з передачі земельних ділянок лісогосподарського призначення.

Відповідно до акта прийому-передачі земельних ділянок лісогосподарського призначення Старокостянтинівського району від 03.02.2009 №8 на виконання розпорядження голови Хмельницької облдержадміністрації від 24.12.2008 №633/2008-р проведено перевірку та здійснено приймання-передачу лісів, які знаходяться на території Стецьківської сільської ради Старокостнятинівській філії ДП ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс". Як зазначено в акті, перевіркою встановлено, зокрема, що за сільською радою рахується земель лісогосподарського призначення 108,9 га, з них лісів 106,8 га, полезахисних смуг 2,1 га; лісовпорядкування проведено в 2003 році на площі 98 га на СК "Мир"; відповідно до розпорядження райдержадміністрації від 25.10.2002 №197 землі з лісовими насадженнями перебували в оренді СК "Мир" до 30.09.2007.

Також на виконання розпорядження голови Хмельницької облдержадміністрації від 24.12.2008 №633/2008-р та розпорядження голови районної державної адміністрації №13/2009-р від 19.01.2009 згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок лісогосподарського призначення від 29.09.2009 комісією, у тому числі в присутності голови Стецьківської сільської ради, проведено передачу земельних ділянок лісового фонду (дані Держкомзему ф. 6-зем), які знаходяться на території Стецьківської сільської ради (згідно акту №8 від 03.02.2009).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 №50-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність територіальним громадам" Старокостянтинівській міській раді Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3776,8193 га, які розташовані (за межами населених пунктів) на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району (Старокостянтинівського району) Хмельницької області, згідно додатку (п. 1). У наказі зазначено, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (п. 2).

Згідно з додатком до вищезазначеного наказу до складу земельних ділянок, які передаються у комунальну власність, увійшла, зокрема земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га (цільове призначення - землі запасу) (п. 265 переліку).

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 24.12.2020 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 №50-ОТГ передало із державної власності, а Старокостянтинівська міська рада Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області прийняла у комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області земельні ділянки згідно з додатком (загальною площею 3776,8193 га), у тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га (місце розташування - Стецьківська сільська рада; цільове призначення - землі запасу) (п. 265 переліку).

Рішенням Старокостянтинівської міської ради від 15.01.2021 №33/2/VIII прийнято в комунальну власність Старокостянтинівської міської територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3776,8193 га, у тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га (згідно з додатком), вирішено здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки загальною площею 3776,8193 га за Старокостянтинівською міською територіальною громадою в особі Старокостянтинівської міської ради.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (від 10.12.2019) земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га (землі запасу, землі сільськогосподарського призначення) зареєстрована 02.11.2013 на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 30.10.2013, розробленої ДП "Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (від 06.03.2023) земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га зареєстрована 02.11.2013. На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 №50-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність територіальним громадам", акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 24.12.2020 на вказану земельну ділянку 12.02.2021 зареєстровано право комунальної власності Старокостянтинівської міської територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради.

Відповідно до листа Старокостянтинівської міської ради від 22.09.2022 Хмельницьку окружну прокуратуру повідомлено про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 у власність чи в оренду не передавалась.

Заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури, з огляду на проведення Хмельницькою окружною прокуратурою вивчення додержання вимог земельного та лісового законодавства при використанні земельних ділянок лісового фонду на території колишнього Старокостянтинівського району, звернувся до ДП "Проскурівське лісове господарство" із листом (від 28.10.2021), в якому просив надати інформацію, чи наявні накладки земельних ділянок лісового фонду, що перебувають у користуванні підприємства, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :06:010:0050 (у разі наявності накладок - надати відповідні матеріали); чи відмовлялось підприємство від земельних ділянок, що перебували у його користуванні та знаходились в межах, у тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050.

У відповідь ДП "Проскурівське лісове господарство" листом (від 04.11.2021) повідомило, що підприємство належить до сфери Держлісагентства України та виконуючи його доручення на здійснення моніторингу земельних ділянок в публічній кадастровій карті, які у свій час передавались у постійне користування підприємству, встановило, що на даних земельних ділянках виявлено накладки та сформовані земельні ділянки різних призначень, про що було повідомлено Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства. Належність вказаних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення у межах Старокостянтинівського лісництва ДП "Проскурівське ЛГ" підтверджується розпорядженням голови Хмельницької облдержадміністрації №633/2008-р від 24 грудня 2008 року про передані в постійне користування площі земельних ділянок лісогосподарського призначення ДП ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс" (нині ДП "Проскурівське лісове господарство", яке є правонаступником прав та обов`язків ДП ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс") та актом прийому-передачі земель лісогосподарського призначення Старокостянтинівського району, а також планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (проектом організації та розвитку лісового господарства ДП "Проскурівське лісове господарство", таксаційним описом Старокостянтинівського лісництва, планшетом матеріалів лісовпорядкування ДП ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс", розробленими Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням "Укрдержліспроект"). ДП "Проскурівське лісове господарство" наголосило, що від вказаних земельних ділянок не відмовлялось, межі не погоджувало, вилучення чи припинення права постійного користування з інших підстав, не здійснювалось. Дані земельні ділянки розташовані на території Старокостянтинівського лісництва ДП "Проскурівське ЛГ", що мають кадастрові номера, у тому числі :06:010:0050 (кв. 12 в. 4).

У відповідь на лист заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури (від 18.11.2021) з вимогою щодо надання, зокрема схематичних зображень або інших документів, складених ліцензованими інженерами-землевпорядниками, що підтверджують факти накладення земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 (кв. 12 в. 4) на земельні ділянки лісогосподарського призначення, що надані у постійне користування ДП "Проскурівське лісове господарство", останнє повідомило про те, що такі схематичні зображення не виготовлялись (лист від 17.12.2021).

Заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в ході вивчення питання законності розпорядження органами виконавчої влади та місцевого самоврядування земельними ділянками державної власності, на яких розташовані земельні ділянки лісового фонду на території колишнього Старокостянтинівського району Хмельницької області, з огляду на встановлення ДП "Проскурівське лісове господарство" під час моніторингу земельних ділянок у Публічній кадастровій карті України, які передано у постійне користування підприємству, накладок на окремих земельних ділянках та формування земельних ділянок різного призначення, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із листом (від 18.09.2022), в якому просив поінформувати Хмельницьку окружну прокуратуру щодо підстав внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, у тому числі з кадастром номером :06:010:0050 (площа 2,2443 га, землі запасу комунальної власності, за межами с. Костянець Старокостянтинівської МТГ, передана у комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області згідно наказу №50-ОТГ від 24.12.2020 Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області "Про передачу земельних ділянок у комунальну власність територіальним громадам"), віднесення її до земель запасу, з наданням підтверджуючих документів.

У відповідь Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило, що відповідно даних Національної кадастрової системи земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 02.11.2013 була внесена до Державного земельного кадастру на підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розробленою ДП "Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою". При цьому наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №50-ОТГ від 24.12.2020 у місцевому фонді документації із землеустрою Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відсутній (лист від 11.10.2022).

Заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури звернувся до ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" із листом (від 10.08.2022), в якому просив надати копії державних актів на право постійного користування земельними ділянками, у тому числі з кадастром номером :06:010:0050 (кв. 12, в. 4), схематичне зображення або інші документи, складені ліцензованими інженерами-землевпорядниками, що підтверджують факт накладення, зокрема земельної ділянки з кадастром номером :06:010:0050 (кв. 12, в. 4) на земельні ділянки лісогосподарського призначення, що надані у постійне користування підприємству.

Відповідаючи на лист заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури (від 10.08.2022), ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" повідомило, що згідно з наказами Державного агентства лісових ресурсів №588 від 27.09.2021, №446 від 02.06.2022 триває процес припинення державного підприємства "Проскурівське лісове господарство" шляхом реорганізації, а саме: приєднання до державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство". Правонаступник ДП "Старокостянтинівський лісгосп" належить до переліку, визначеного в ст. 92 Земельного кодексу України. На даний час земельні ділянки, які належать на праві постійного користування ДП "Проскурівський лісгосп", переоформляються в постійне користування правонаступнику. Серед переданих за передавальним актом матеріалів є інформація щодо фактів накладення земельних ділянок лісогосподарського призначення на території сільських рад, у тому числі Стецьківської сільської ради, згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування в кварталі 12 виділа 4-5, площа накладення 1,8 га. Також повідомлено, що державні акти на право постійного користування вищезазначеними земельними ділянками не виготовлялися, належність вказаних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення державного лісового фонду Старокостянтинівського лісництва підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (лист від 15.08.2022).

Заступник керівника окружної прокуратури звернувся до Хмельницької обласної військової адміністрації, Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства та ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" із листом (від 21.09.2022), в якому з огляду на те, що в межах, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 (площа 2,2443 га, землі запасу комунальної власності, за межами с. Костянець Старокостянтинівської МТГ - наказ №50-ОТГ від 24.12.2020 ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області "Про передачу земельних ділянок у комунальну власність територіальним громадам") знаходяться земельні ділянки лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні ДП "Проскурівське лісове господарство", правонаступником якого є ДП "Старокостянтинівське лісове господарство", просив відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" детально поінформувати Хмельницьку окружну прокуратуру про вжиті/заплановані заходи для повернення зазначених земельних ділянок до земель лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні ДП "Проскурівське лісове господарство", правонаступником якого є ДП "Старкостянтинівське лісове господарство", у тому числі в судовому порядку; у разі невжиття заходів - повідомити про причини.

У відповідь Хмельницька обласна військова адміністрація зазначила, що земельна ділянка із кадастровим номером :06:010:0050 не знаходиться в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон. Повідомила, що нею не вживались заходи, в тому числі судового характеру, щодо повернення зазначених у листі земельних ділянок (їх частин) до земель лісового фонду (лист від 10.10.2022).

Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства у листі (від 20.12.2022) відповіло, що за даними правонаступника - Старокостянтинівського лісового господарства, земельні ділянки з кадастровими номерами, у тому числі :06:010:0050, які на даний час мають різне цільове призначення, накладаються на землі державного лісового фонду ДП "Старокостянтинівське лісове господарство". Водночас ДП "Проскурівське лісове господарство" і правонаступник ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" не давали згоди на припинення права користування вказаних вище земельних ділянок та на їх вилучення. Тому вважає, що питання щодо правомірності вибуття земельної ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" необхідно встановити в судовому порядку.

У листі (від 30.09.2022), адресованому прокурору, ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" зауважило, що належність вказаних у листі прокурора (від 21.09.2022) земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення за межами села, зокрема Костянець у межах виділу 4, двох земельних ділянок, розташованих на території Старокостянтинівської МТГ у межах виділів 2, 3, 4 Старокостянтинівського лісництва ДП Старокостянтинівського лісгоспу", підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Інформація щодо картографічних матеріалів лісовпорядкування внесена до Публічної кадастрової карти України державного земельного кадастру у вигляді шару зеленого кольору за назвою "Лісовий кадастр", на якому і відображено землі Держлісфонду лісгоспу. Повідомило, що лісгосп від вказаних земельних ділянок не відмовлявся, вилучення чи припинення права постійного користування ними з інших підстав не здійснювалось. Зазначило, що з метою визначення площ та меж накладення ліцензованим інженером-землевпорядником ПП "Земельно-юридичного центру" розроблені схематичні зображення.

Також у адресованому прокурору листі (від 21.07.2023) ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" стверджує, що спірна земельна ділянка площею 0,8973 га, має лісогосподарське призначення та знаходиться в кварталі 12, виділі 4 Старокостянтинівського лісництва. Належність земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується наявними планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, зокрема, проектом організації та розвитку лісового господарства ДП "ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс", таксаційним описом титульної сторінки Старокостянтинівського лісництва, планом лісонасаджень ДП "ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс" Старокостянтинівського лісництва, проектом організації та розвитку лісового господарства ДП "Проскурівське ЛГ", таксаційним описом Старокостянтинівського лісництва, планом лісонасаджень ДП "Проскурівське ЛГ" Старокостянтинівського лісництва.

До вищезазначеного листа додано копії вказаних в листі проектів зі схемами земельних ділянок.

У матеріалах справи наявні витяги з проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс" Старокостянтинівське лісництво (таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків), плану лісонасаджень ДП "ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс" Старокостянтинівське лісництво (лісовпорядкування), проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "Проскурівське лісове господарство" Старокостянтинівське лісництво (таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків), плану лісонасаджень Старокостянтинівське лісництво ДП "Проскурівський лісгосп" (лісовпорядкування), розроблені Українським Державним проектним лісовпорядним об`єднанням (ВО "Укрдержліспроект"), зокрема щодо кв. 12 (планшет лісовпорядкування).

Крім того, у матеріали справи надано:

- викопіювання планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування щодо земельної ділянки , кв. 12 виділ 4 Старокостянтинівського лісництва;

- копію таксаційного опису, згідно з яким квартал 12 виділ 4 площею 1,0 га має насадження - медоноси лісові культури - лісорозведення;

- копію кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050;

- схему накладення на землі лісового фонду, які перебувають у користуванні ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" (Старокостянтинівський район, Стецьківська сілська рада), виконану інженером-землевпорядником Кулаківською А. (згідно з кваліфікаційним сертифікатом), на якій зображено місце розташування земельної ділянки за кадастровим номером :06:010:0050, межі виділу та накладання земельної ділянки за кадастровим номером :06:010:0050 на межі виділу 4 кварталу 12, площа накладення 0,8973 га, та лист ПП "Земельно-юридичний центр" про розроблення документів зі схематичним зображенням накладення на підставі матеріалів базового лісовпорядкування 2014 року, виготовлених Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням Комплексна лісовпорядна експертиза;

- копію наказу Державного агентства лісових ресурсів від 27.09.2021 №588 "Про припинення державного підприємства "Проскурівське лісове господарство" та затвердження складу комісії з припинення", згідно з яким державне підприємство "Проскурівське лісове господарство" припинене шляхом реорганізації, а саме - приєднання до державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство"; визначено, що державне підприємство "Старокостянтинівське лісове господарство" є правонаступником прав та обов`язків державного підприємства "Проскурівське лісове господарство";

- копію передавального акту державного підприємства "Проскурівське лісове господарство" від 31.05.2022, згідно з яким проведено безоплатну передачу активів і пасивів державного підприємства "Проскурівське лісове господарство" на баланс державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" станом на 31.05.2022;

- копію наказу Державного агентства лісових ресурсів від 02.06.2022 №446 "Про затвердження передавального акту державного підприємства "Проскурівське лісове господарство";

- копію статуту державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство", затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів від 02.06.2022 №449, відповідно до п. 1.1 якого підприємство створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991 №133 "Про організаційну структуру управління лісовим господарством України", засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України і координується Хмельницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства. Підприємство є правонаступником прав та обов`язків державного підприємства "Проскурівське лісове господарство", на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 №588 "Про припинення державного підприємства "Проскурівське лісове господарство" та затвердження складу Комісії з припинення";

- копію наказу Державного агентства лісових ресурсів №893 від 28.10.2022 про припинення державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" шляхом реорганізації - приєднання до державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"; визначення державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" правонаступником майна, усіх прав та обов`язків державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" після його припинення;

- копію наказу Державного агентства лісових ресурсів №80 від 10.01.2023 про затвердження передавального акту державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство", яке координується Хмельницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства;

- копію наказу ДП "Ліси України" №264 від 10.01.2023 про закріплення за філією "Старокостянтинівське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" майна, прав та обов`язків, які передані за передавальним актом, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів №80 від 10.01.2023;

- копії витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДСГП "Ліси України" та філії "Старокостянтинівське лісове господарство";

- копію листа філії "Старокостянтинівське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" (від 15.03.2023), в якому з посиланням, зокрема на накази Державного агентства лісових ресурсів повідомлено про проведену процедуру правонаступництва.

Заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури звернувся до Хмельницької обласної військової адміністрації із повідомленням (від 24.04.2023), в якому, посилаючись на те, що надана в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради частина земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 0,8973 га належить до категорії земель лісогосподарського призначення державної власності та перебуває у постійному користуванні ДСГП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, в порядку абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" попередньо повідомив про намір Хмельницької окружної прокуратури звернутись до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області та Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області з вимогою про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації прав, скасування державної реєстрації у ДЗК та зобов`язання повернути земельну ділянку лісогосподарського призначення.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) №3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що вилучення спірної земельної ділянки лісового фонду державної власності, яка перебуває у постійному користуванні ДСГП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", зміна категорії земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення та передача земельної ділянки у комунальну власність відбулись з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема за відсутності згоди її власника та постійного землекористувача і з недотриманням встановленої законодавством процедури. Оскільки ліси є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання, незаконне набуття спірної земельної ділянки у комунальну власність та безпідставна зміна її категорії на землі сільськогосподарського призначення порушує права держави як власника земель лісового фонду, у тому числі використовувати та розпоряджатися своєю власністю за цільовим призначенням, забезпечувати її охорону та належне обслуговування. Отже, як зазначив прокурор, заявлені позовні вимоги спрямовані на задоволення суспільної потреби у відновленні правопорядку при вирішенні суспільно-значимого питання законності при передачі земель лісогосподарського призначення державної власності з порушенням вимог чинного законодавства.

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації, прокурор з огляду на положення ст. ст. 20, 122, 149 Земельного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України, ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", зазначив, що вилучення для нелісогосподарських потреб частини спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДСГП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", і передання у власність такої ділянки належить до повноважень Хмельницької обласної державної адміністрації, на період дії правового режиму воєнного стану - Хмельницької обласної військової адміністрації як уповноваженого державою органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999).

Судом враховується, що відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Згідно зі ст. 31 Лісового кодексу України обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території, зокрема забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин; здійснюють контроль за додержанням законодавства у сфері лісових відносин; передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території; вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, термін якого продовжено указами Президента України 18.03.2022 №133/2022, 18.04.2022 №259/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Повноваження військових адміністрацій визначені ст. 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", зокрема, такі повноваження здійснюються в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №68/2022 "Про утворення військових адміністрацій" для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, серед інших утворено Хмельницьку обласну військову адміністрацію та визначено, що у зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Iз вищенаведених положень слідує, що розпорядником земель лісогосподарського призначення на території Хмельницької області є Хмельницька обласна військова адміністрація, що також узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц.

З огляду на наведене доводи відповідача - Старокостянтинівської міської ради про те, що обласні військові адміністрації не наділені повноваженнями вирішувати питання, які стосуються земельних правовідносин, не знайшли свого підтвердження, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для подання прокурором позову у цій справі в інтересах Хмельницької обласної військової адміністрації.

Судом зважається на те, що, як зазначено у постановах Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18, закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

Системне тлумачення положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Судом враховується, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень (органи державної влади, органи місцевого самоврядування або інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах), а не прокурор, між тим для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

З матеріалів справи слідує, що прокурор звернувся до Хмельницької обласної військової адміністрації з листом від 21.09.2022, у якому, повідомивши про допущені порушення при переданні земельних ділянок лісового фонду, просив відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" поінформувати Хмельницьку окружну прокуратуру про вжиті/заплановані заходи для повернення зазначених земельних ділянок до земель лісового фонду, у тому числі в судовому порядку; у разі невжиття заходів - повідомити про причини.

У відповідь Хмельницька обласна військова адміністрація повідомила, що у зв`язку з обмеженим фінансуванням нею не вживались заходи, зокрема судового характеру, щодо повернення до земель лісового фонду зазначених у листі земельних ділянок (їх частин), у тому числі з кадастровим номером :06:010:0050, у межах яких знаходяться земельні ділянки лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні ДП "Старокостянтинівське лісове господарство" (лист від 10.10.2022).

З наведеного слідує, що позивач з урахуванням обізнаності про порушення інтересів держави, на які вказує прокурор, не відреагував на стверджуване порушення належним чином, заходів захисту інтересів держави, зокрема, у судовому порядку, самостійно не вжив. Невжиття таких заходів за умови обізнаності про наявність відповідного порушення, про що свідчить вищенаведене листування прокурора з позивачем, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача до суду з цим позовом.

Така бездіяльність позивача як компетентного органу, який здійснює відповідні повноваження у сфері спірних правовідносин, є самостійною юридичною особою, однак який незалежно від причини не здійснює захисту інтересів держави в судовому порядку, виключає можливість трактування прокурора як альтернативного суб`єкта звернення до суду, що замінює компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. У цьому випадку прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні позивача, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту інтересів держави.

Наведені вище обставини щодо обізнаності позивача з порушенням інтересів держави, зважаючи на характер наданої позивачем відповіді на лист прокурора, свідчать про встановлення обставин, за яких порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту, що призводить до виникнення у органів прокуратури не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Вказане відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави в особі позивача шляхом пред`явлення цього позову. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

При цьому у підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом, у матеріали справи надано повідомлення (від 24.04.2023), адресоване Хмельницькій обласній військовій адміністрації, про наявність підстав та намір представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодесу України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

В Україні ліси та землі лісогосподарського призначення є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Самостійною категорією земель за основним цільовим призначенням є землі лісогосподарського призначення (пункт "е" частини першої статті 19 Земельного кодексу України).

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (частина перша статті 5 Лісового кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт "б" частини першої статті 164 Земельного кодексу України).

Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин треба визначати згідно з нормами земельного та лісового законодавства про використання й охорони лісового фонду (така позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14 та Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 40)).

Статтею 7 Лісового кодексу України встановлено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Частини 1 та 2 статті 84 Земельного кодексу України передбачають, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 56 Земельного кодексу України встановлено, що землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Згідно зі статтею 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Зі змісту розділу ІІІ Земельного кодексу України слідує, що земля може перебувати у власності та користуванні, зокрема, у постійному користуванні та в оренді.

За визначенням, наведеним у ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Як слідує з матеріалів справи, розпорядженням Хмельницької обласної державної адміністрації №633/2008-р від 24.12.2008 державному підприємству Хмельницьке обласне спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Хмельницькоблагроліс" (ДП ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс") передано у постійне користування земельні ділянки лісогосподарського призначення Старокостянтинівського району площею 2373 га, у тому числі полезахисні смуги 288 га, з подальшою розробкою проектної документації.

Передання земельних ділянок лісового фонду, які знаходились на території Стецьківської сільської ради, ДП ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс" (правонаступником якого було ДП «Проскурівське лісове господарство», згодом - ДП «Старокостянтинівське лісове господарство» та на даний час є державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство") оформлено актом прийому-передачі земель лісогосподарського призначення Старокостянтинівського району від 03.02.2009 №8, за яким комісією здійснено приймання-передачу земель, які знаходяться на території Стецьківської сільської ради Старокостянтинівській філії ДП ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс", та актом приймання-передачі земельних ділянок лісогосподарського призначення від 29.09.2009, за яким комісією проведено передачу земельних ділянок лісового фонду, які знаходяться на території Стецьківської сільської ради (згідно акта №8 від 03.02.2009).

У п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України встановлено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу.

Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.

Відповідно до статті 45 Лісового кодексу України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Статтею 47 Лісового кодексу України встановлено, що лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

Згідно зі статтею 48 Лісового кодексу України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц, подібні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/1998/18, від 06.04.2021 у справі № 380/375/17, від 15.07.2020 у справі № 369/9900/16, від 21.02.2018 у справі № 488/5476/14).

Правова позиція про те, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства неодноразово висловлена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі 488/5476/14-ц, від 13.06.2018 у справі № 278/1735/15-ц, від 01.03.2018 у справі № 911/2049/16, від 07.11.2018 у справі №488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 13.06.2018 у справі № 369/1777/13-ц, від 13.11.2019 у справі № 361/6826/16, від 30.09.2020 у справі № 363/669/17.

У підтвердження права постійного користування державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство" на землі лісогосподарського призначення, у матеріали справи надано виготовлені Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням (ВО «Укрдержліспроект») витяги з проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс" Старокостянтинівське лісництво (таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків), плану лісонасаджень ДП "ХОСЛАП "Хмельницькоблагроліс" Старокостянтинівське лісництво (лісовпорядкування), проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "Проскурівське лісове господарство" Старокостянтинівське лісництво (таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків), плану лісонасаджень Старокостянтинівське лісництво ДП "Проскурівський лісгосп" (лісовпорядкування), зокрема щодо кв. 12 (планшет лісовпорядкування), викопіювання планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування щодо земельної ділянки, кв. 12 в. 4 Старокостянтинівського лісництва, копію таксаційного опису, зокрема, кв. 12 в. 4; вищенаведені розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації №633/2008-р від 24.12.2008, акти прийому-передачі земель лісогосподарського призначення Старокостянтинівського району від 03.02.2009 №8 та приймання-передачі земельних ділянок лісогосподарського призначення від 29.09.2009.

Разом з тим, як стверджує прокурор, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 №50-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність територіальним громадам" Старокостянтинівській міській раді Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області у комунальну власність було передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані (за межами населених пунктів) на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, до складу яких увійшла земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га.

При цьому, з матеріалів справи, зокрема, схеми накладення на землі державного лісового фонду, які перебувають у користуванні ДП "Старокостянтинівське лісове господарство", розробленої сертифікованим інженером-землевпорядником Кулаківською А.В., слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:010:0050 га площею 2,2443 га частково накладається на землі лісогосподарського призначення (межі виділу №4), передані у постійне користування ДП "Старокостянтинівське лісове господарство", площа накладення становить 0,8973 га.

Відповідно до листа ПП «Земельно-юридичний центр» документи зі схематичним зображенням накладення на землі лісового фонду (по земельних ділянках, що розташовані у виділі 4 кварталу 12 (на території Стецьківської сільської ради)) розроблені згідно з матеріалами базового лісовпорядкування 2014 року Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Комплексна лісовпорядна експертиза.

При цьому судом враховується, що розроблені ВО "Укрдержліспроект" планово-картографічні матеріали лісовпорядкування на землі лісогосподарського призначення, в тому числі щодо розташування спірної земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні ДП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", є допустимим доказом у розумінні ст. 77 ГПК України, оскільки надані уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів.

Верховний Суд у постанові від 13.11.2019 у справі № 361/6829/16, зокрема зазначив, що ВО «Укрдержліспроект» засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. Відповідно до п. 3.2.8 статуту ВО «Укрдержліспроект», окрім інших його функцій, забезпечує при лісовпорядкуванні лісового фонду формування повидільних й інтегрованих банків даних, які містять лісотаксаційну, топографо-геодезичну і картографічну інформацію, з наступним формуванням і веденням державного лісового кадастру. ВО «Укрдержліспроект» створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування.

Одночасно береться до уваги, що фактичне розташування спірної земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні ДП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", не залежить від дати виготовлення планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування на землі лісогосподарського призначення. При цьому зауважується, що нормативно-правовими актами (зокрема, Порядок здійснення лісовпорядкування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2023 р. № 112; Порядок ведення лісовпорядкування, затверджений наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 15 листопада 2021 року № 749 тощо), якими визначено проведення лісовпорядкування, передбачена актуалізація матеріалів лісовпорядкування, тобто внесення поточних змін до матеріалів лісовпорядкування на підставі щорічних лісотаксаційних робіт на лісових ділянках, в яких здійснено лісогосподарські заходи або які зазнали змін внаслідок стихійних явищ, наданих/вилучених земельних лісових ділянках та програмна зміна таксаційних показників деревостанів, пов`язаних з їх природним ростом, з метою щорічного оновлення таксаційної і картографічної баз даних, уточнення поточних планів рубок і лісогосподарських заходів з територіальним їх розміщенням.

Отже, з огляду на наведене, зокрема положення пункту 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України та наявні матеріали справи, судом критично оцінюються заперечення представника відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відсутності належних доказів у підтвердження права постійного користування ДП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство" спірною земельною ділянкою.

Частиною 2 ст. 117 Земельного кодексу України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать, зокрема земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Відповідно до частини 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2005 у справі №1-17/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 92, п. 6 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою; підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт.

Відповідно, за своєю правовою природою право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України.

У статті 141 Земельного кодексу України наведено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, серед яких, зокрема добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до п. 3 ст. 143 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Також відповідно до змісту статті 149 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Частиною 6 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Згідно зі ст. 31 Лісового кодексу України та ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень обласної державної адміністрації у сфері лісових відносин віднесено, у тому числі, передачу у власність, надання у постійне користування для ведення лісового господарства земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Відповідно до ч. 10 ст. 122 Земельного кодексу України земельні ділянки, що вилучаються, викуповуються або примусово відчужуються для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, надаються у користування для таких потреб органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, які прийняли рішення про їх вилучення, викуп або примусове відчуження для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

З огляду на наведене позивач - Хмельницька обласна державна адміністрація (на даний час Хмельницька обласна військова адміністрація) є розпорядником земель лісогосподарського призначення, в тому числі і щодо вилучення земельних ділянок вказаної категорії.

Однак доказів розпорядження позивачем спірною земельною ділянкою площею 0,8973 га шляхом вилучення, викупу або примусового відчуження земельної ділянки для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності або шляхом передачі земельної ділянки у комунальну власність чи надання у постійне користування тощо матеріали справи не містять.

Також у матеріалах справи відсутні докази, які би підтверджували припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою ДП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство" (зокрема, наявність добровільної відмови від права користування земельною ділянкою, надання згоди на вилучення земельної ділянки лісового фонду).

Таким чином, відповідачами не наведено наявності підстав для вибуття спірної земельної ділянки лісового фонду площею 0,8973 га з державної власності та набуття Старокостянтинівською міською радою права комунальної власності на неї.

Відсутні й докази дотримання вимоги щодо надання земельної ділянки в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Крім того, судом враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про землеустрій" цільове використання земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Стаття 57 Лісового кодексу України визначає, що зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 20 Земельного кодексу України).

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (ст. 21 Земельного кодексу України).

При цьому суду не подано доказів дотримання порядку зміни категорії спірної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення, а також порядку зміни цільового призначення земельної ділянки на «землі запасу», передбаченого вищенаведеними нормами, чинними на час прийняття оспореного наказу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, з огляду на наведене у сукупності Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, видаючи наказ від 24.12.2020 №50-ОТГ в частині передачі в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, яка розташована за межами населених пунктів Старокостянтинівської міської ради (колишньої Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району) та до складу якої входить спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення площею 0,8973 га, діяв з порушенням встановлених законодавчих обмежень та процедур, внаслідок чого спірна ділянка фактично вибула з постійного користування ДП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство".

Спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення на законних підставах перебувала у титульному володінні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства на підставі розпорядження голови Хмельницької облдержадміністрації від 24.12.2008 №633/2008-р "Про передачу в постійне користування земельних ділянок лісогосподарського призначення" та розроблених у подальшому планового-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а тому в силу вимог ст. ст. 55-57, 84 Земельного кодексу України відносилась до категорії земель лісогосподарського призначення державної форми власності, що є імперативно обмеженими в цивільному обороті та не могла бути віднесена до земель комунальної власності сільськогосподарського призначення без попереднього її вилучення у постійного користувача та зміни цільового призначення у встановленому законом порядку.

У статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення, а також право кожної особи на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а у статті 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу із застосуванням відповідного способу захисту.

У частині 2 статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом, а також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина 2 статті 152 ЗК України).

Відповідно до частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Відповідно до п. г) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини справи, а саме: віднесення спірної земельної ділянки площею 0,8973 га до земель лісогосподарського призначення, які належать державі та були передані упостійне користування ДП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", беручи до уваги відсутність доказів у підтвердження дотримання порядку зміни її категорії та цільового призначення, відсутність передбачених законодавством підстав для припинення права державної власності на спірну земельну ділянку, суд доходить висновку про те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 № 50-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність територіальним громадам" в частині передачі в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, яка розташована за межами населених пунктів Старокостянтинівської міської ради (колишньої Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району), виданий з порушенням вищезазначених вимог законодавства та підлягає визнанню недійсним.

У відповідності до частини 2 статті 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

З аналізу наведеної норми слідує, що способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Судом враховується, що з огляду на положення ст. 125 Земельного кодексу України передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» можливість скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки, як уточнив законодавець, у разі такого скасування державної реєстрації прав відповідні права припиняються.

На даний час спірна земельна ділянка у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована на праві комунальної власності за Старокостянтинівською міською радою, як наслідок, держава в особі Хмельницької обласної військової адміністрації позбавлена можливості розпоряджатись спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення.

Також судом враховується, що відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, з-поміж іншого, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Згідно зі статтею 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Враховуючи наведене, з огляду на встановлення факту накладення спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 0,8973 га, яка перебуває у власності держави та у постійному користуванні ДП "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", на земельну ділянку із кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, відсутність будь-яких доказів у підтвердження зміни категорії та цільового використання спірної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення (землі запасу) у порядку, передбаченому чинним законодавством, визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 № 50-ОТГ в частині передачі в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га та відсутність правових підстав для реєстрації за Старокостянтинівською міською радою права комунальної власності на спірну земельну ділянку, доходить висновку, що державна реєстрація права власності Старокостянтинівської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га та державна реєстрація цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі проведені з порушенням законодавства та підлягають скасуванню.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Разом з цим, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 зроблено висновок, що зайняття земельної ділянки, яка належить до категорії обмежених в обороті з порушенням Земельного кодексу України, Лісового кодексу України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки лісового фонду.

Власник земельної ділянки з обмеженим оборотом може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (абзац 5 пункту 143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, пункт 99 постанови Великої Палати Верховного суду від 11.09.2019 у справі №487/10132/14, пункт 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №372/1684/15).

Приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом норм Земельного та Лісового кодексів України землі лісогосподарського призначення мають особливий статус, а тому є обмеженими в обороті, тобто можуть надаватися у власність або користування лише у виняткових випадках.

Зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень Земельного кодексу України та Лісового кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку лісового фонду слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №911/3897/17, від 10.06.2020 у справі №366/3242/17).

У контексті наведеного, враховуючи, що Старокостянтинівською міською радою незаконно зайнято земельну ділянку лісогосподарського призначення, з порушенням Земельного кодексу України та Лісового кодексу України, то вказані правовідносини необхідно розглядати як не пов`язані з позбавленням володіння порушення права власності держави та титульного володільця.

Поряд з цим, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю.

З огляду на те, що Хмельницькою обласною державною адміністрацією рішення про вилучення спірної земельної ділянки з державного лісового фонду, зміну її цільового призначення та передачу її у комунальну власність Старокостянтинівській міській раді не приймалось, відтак право постійного користувача та дійсного володільця спірної землі до цього часу у законний спосіб не припинене, право власності спірною земельною ділянкою у Старокостянтинівської міської ради в силу законодавчо встановлених обмежень на оборот земель лісогосподарського призначення не виникло, тому заявлена прокурором вимога про зобов`язання Старокостянтинівської міської ради повернути спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 0,8973 га, що розташована за межами населених пунктів Старокостянтинівської міської ради (колишньої Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району) на користь держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини та положення законодавства у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Доказів, які би спростовували вищенаведене, суду не подано.

Судом враховується, що у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010 Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Також у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" Суд вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідачів в рівних частинах з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Хмельницької обласної військової адміністрації, м. Хмельницький до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький, Старокостянтинівської міської ради, м. Старокостянтинів Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Старокостянтинівське лісове господарство", м. Старокостянтинів Хмельницької області про визнання недійсним наказу в частині, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності та державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2020 № 50-ОТГ в частині передачі в комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Старокостянтинівської міської об`єднаної територіальної громади земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, яка розташована за межами населених пунктів Старокостянтинівської міської ради (колишньої Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району).

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності Старокостянтинівської міської ради (Хмельницька область, Хмельницький район, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, буд. 41; код 36027760) на земельну ділянку з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, (припинивши право комунальної власності Старокостянтинівської міської ради (Хмельницька область, Хмельницький район, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, буд. 41; код 36027760) на вказану земельну ділянку).

Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га.

Старокостянтинівській міській раді (Хмельницька область, Хмельницький район, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, буд. 41; код 36027760) повернути земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 0,8973 га, що розташована за межами населених пунктів Старокостянтинівської міської ради (колишньої Стецьківської сільської ради Старокостянтинівського району) в межах земельної ділянки з кадастровим номером :06:010:0050 площею 2,2443 га, на користь держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації (м. Хмельницький, майдан Незалежності, буд. 2 (Будинок Рад); код 22985083).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Інститутська, буд. 4/1; код 39767479) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військоматський, буд. 3; код 02911102) 5368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути зі Старокостянтинівської міської ради (Хмельницька область, Хмельницький район, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, буд. 41; код 36027760) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військоматський, буд. 3; код 02911102) 5368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 01.09.2023.

Суддя В.В. Виноградова

1 - до справи,

2 - Хмельницькій окружній прокуратурі (31100, м. Старокостянтинів, вул. К. Острозького, 41; , ,

3 - позивачу (м. Хмельницький, Будинок Рад, майдан Незалежності; , ),

4 - відповідачу 1 (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1; ),

5- відповідачу 2 (вул. К. Острозького, 41, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100; ),

6 - третій особі (31100, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вулиця Кріпосний вал, 25; ),

7 - Хмельницька обласна прокуратура ().