номер провадження справи 22/104/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 Справа № 908/1698/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

За участю представників сторін:

від позивача Середа А.А., ордер АР № 1129912 від 26.06.2023

від відповідача не з`явився

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1698/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПМК-21 (пр. Соборний, буд. 17, м. Запоріжжя, 69063)

до відповідача: Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119991)

про стягнення 104 738 436,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

22.05.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 71 від 22.05.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю ПМК-21 про стягнення з держави Російська Федерація матеріальної шкоди в розмірі 104738436,00 грн.

На виконання укладеного позивачем договору субпідряду № ЗП-128-11/12/20 від 11.12.2020 ним були виконані роботи на суму 3503956 грн., що підтверджується актами виконаних робіт. На виконання укладеного позивачем договору субпідряду № 22 від 05.07.2021 ним були виконані роботи на суму 11546468 грн., що підтверджується актами виконаних робіт. Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, що була розпочата 24.02.2022, позивачем було припинено ведення господарської діяльності на тимчасово окупованих територіях Пологівського та Василівського районів Запорізької області, де позивач виконував роботи за договорами. Майно позивача залишилося на тимчасово окупованих територіях. Майно позивача, яке належить позивачу та використовувалось для виконання будівельно-ремонтних робіт, у період часу з 24.02.2022 по грудень 2022 було захоплено військовослужбовцями Російської Федерації, чим спричинено шкоду позивачу. У липні 2022 позивачем було проведено інвентаризацію, про що складено відповідні інвентаризаційні описи. За результатами інвентаризації втрачене майно було списано згідно з актами списання №№ 1, 2 від 05.07.2022. За заявою позивача 20.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 438 КК України за № 0000012. Саме внаслідок воєнної агресії РФ проти України, бойових дій на території Запорізької області та тимчасової окупації частини Пологівського та Василівського районі Запорізької області, було знищено майно позивача. Позивачем визначено розмір реальних збитків шляхом проведення стандартизованої, незалежної оцінки збитків. Відповідно до Звіту оц.-1551 про незалежну оцінку розміру реальних збитків від 19.05.2023, вартість реальних збитків складає 3147285 грн. Упущена вигода розрахована так: ціна договору № ЗП-128-11/12/20 від 11.12.2020, що становить 58351575 грн. мінус 3503956 грн. - сума виконаних позивачем робіт = 54847619 грн. упущеної вигоди. Ціна договору № 22 від 05.07.2021, що становить 58290000 грн. мінус 11546468 грн. сума виконаних позивачем робіт = 46743532 грн. упущеної вигоди.

22.08.2023 надійшли письмові пояснення по справі, зокрема, зазначив про наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідкового зв`язку між діями та понесеними позивачем збитків, вини відповідача.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач письмовий відзив на позов не подав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 22.05.2023 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1698/23 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.05.2023 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1698/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.06.2023.

Відповідно до ч. 8 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, для спорів про відшкодування шкоди, заподіяної майну, встановлено альтернативну підсудність (підсудність за вибором позивача), а саме наведеною нормою процесуального закону встановлено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Згідно правових висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 18 травня 2022 року по справі № 428/11673/19, загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування), що Російська Федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду Російської Федерації.

За таких умов, наведений спір підсудний господарському суду за місцем заподіяння шкоди, а саме Господарському суду Запорізької області.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 367 ГПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно, зокрема, вручити документи на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

До повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992.

У зв`язку з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», за зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно листа Міністерства юстиції України № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану», з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

АТ «Укрпошта» з 24.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією.

Міністерство юстиції України листом № 91935//12.1.1 від 06.10.2022 щодо вручення судових документів резидентам Російської Федерації в порядку ст. 8 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року повідомило, що за інформацією МЗС України (лист № 71/14-500-77469 від 03.10.2022) 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території РФ та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади РФ за посередництва третіх держав також не здійснюється.

За наведених обставин, відповідача про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що розміщено 30.05.2023.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.06.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.08.2023.

У судове засідання 22.08.2023 у приміщення суду з`явився представник позивача.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Причини неявки представника відповідача суду невідомі. Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 22.08.2023 судом справу розглянуто по суті, підписано та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

11.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Онур Конструкціон Інтернешнл (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПМК-21 (субпідрядник за договором, позивач) укладено договір субпідряду № ЗП-128-11/12/20, відповідно до п. 1.1 якого, субпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором та договором № 602-20 від 11.12.2020, укладеним генпідрядником із замовником Службою автомобільних доріг в Запорізькій області, своїми силами і засобами на власний ризик у 2020-2021 роках надати генпідряднику послуги, зазначені у пункті 1.2, а генпідрядник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги.

Найменування послуги, згідно п. 1.2, - послуги 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них).

Місце надання послуг: Запорізька область (п. 5.2).

Ціна договору, згідно п. 3.1 (в редакції додаткової угоди № 2 від 24.12.2021), становить 58351575,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 4.1, розрахунки проводяться шляхом оплати генпідрядником наданих послуг після підписання сторонами «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма № КБ-2в) та «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма № КБ-3).

Згідно п. 10.1 (в редакції додаткової угоди № 2 від 24.12.2021), договір діє до 31.12.2022.

Між сторонами даного договору підписано акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в): № 1 від 13.04.2022 на суму 172125,00 грн., № 2 від 13.04.2022 на суму 1113693,00 грн., № 3 від 13.04.2022 на суму 672979,00 грн., № 4 від 13.04.2022 на суму 779594,00 грн., № 5 від 13.04.2022 на суму 265639,00 грн., № 6 від 13.04.2022 на суму 499926,00 грн., всього на загальну суму 3503956,00 грн.

05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Мостобудівельний загін № 112 (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПМК-21 (субпідрядник за договором, позивач) укладено договір субпідряду № 22, відповідно до п. 1.1 якого, субпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором та договором № 211-21 від 23.06.2021 на закупівлю робіт з Реконструкції мосту через р. Конка на км 186+995 автомобільної дороги державного значення Т-04-01 Дніпро-Васильківка-Покровське-Гуляйполе-Пологи-Мелітополь, Запорізька область (45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них), укладеним генпідрядником із замовником Службою автомобільних доріг в Запорізькій області, на власний ризик виконати та здати генпідряднику в установлений договором строк закінчені роботи, а генпідрядник зобов`язується надати субпідряднику будівельний майданчик (фронт робіт), затверджену в установленому порядку проєктну документацію, прийняти від субпідрядника закінчені роботи та оплатити їх.

Згідно п. 1.4. місце виконання робіт: міст через р. Конка на км 186+995 автомобільної дороги державного значення Т-04-01 Дніпро-Васильківка-Покровське-Гуляйполе-Пологи-Мелітополь, Запорізька область.

Ціна договору, згідно п. 3.1, становить 58290000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 13.1, розрахунки проводяться шляхом оплати генпідрядником виконаних робіт після підписання сторонами «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма № КБ-2в) та «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма № КБ-3).

Згідно п. 2.1 (в редакції додаткової угоди № 2 від 15.12.2022), строк виконання робіт: по 30.06.2023.

Згідно п. 19.1 (в редакції додаткової угоди № 2 від 15.12.2022), договір діє по 30.06.2023.

Між сторонами даного договору підписано акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в): № 1 від 02.12.2021 на суму 4058487,00 грн., № 2 від 02.12.2021 на суму 897408,00 грн., № 3 від 10.12.2021 на суму 1608677,00 грн., № 4 від 10.12.2021 на суму 3248622,00 грн., № 5 від 10.08.2022 на суму 1559750,00 грн., № 6 від 10.08.2022 на суму 173524,00 грн., всього на загальну суму 11546468,00 грн.

ТОВ ПМК-21 складено інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей: № 1 від 01.07.2022 (ТМЦ, що знаходяться в с. Щербаки Пологівського району Запорізької області), № 2 від 01.07.2022 (ТМЦ, що знаходяться в с. Підгірне Василівського району Запорізької області), № 3 від 01.07.2022 (ТМЦ, що знаходяться в м. Пологи Запорізької області), № 4 від 01.07.2022 (ТМЦ, що знаходяться в с. Балки Василівського району Запорізької області), № 5 від 01.07.2022 (ТМЦ, що знаходяться в с. Щербаки Пологівського району Запорізької області), № 6 від 01.07.2022 (ТМЦ, що знаходяться в с. Підгірне Василівського району Запорізької області), № 7 від 01.07.2022 (ТМЦ, що знаходяться в м. Пологи Запорізької області), № 8 від 01.07.2022 (ТМЦ, що знаходяться в с. Балки Василівського району Запорізької області).

ТОВ ПМК-21 складено акти списання товарів №№ 1, 2 від 05.07.2022 за статтею витрат: знищення матеріальних цінностей в результаті воєнної агресії Росії проти України. Згідно вказаних актів, всього списано матеріальних цінностей на загальну суму 2657656,15 грн.

Позивачем складено переліки (вих. №№ 14, 15 від 09.03.2023) матеріальних цінностей, знищених в результаті воєнної агресії Росії проти України.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 20.03.2023 за заявою ТОВ ПМК-21 від 20.03.2023 зареєстровано кримінальне провадження: 0000012 за ч. 1 ст. 438 КК України. Відповідно до даного Витягу, у період часу з 24.02.2022 по грудень 2022 невстановлені військовослужбовці Російської Федерації та інших військових формувань держави-агресора, застосовуючи засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, порушуючи закони і звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, захопили майно, яке належить ТОВ ПМК-21 та використовувалося для виконання будівельно-ремонтних робіт на територіях Оріхівської та Пологівської міських територіальних громад Пологівського району, а також на територіях Степногірської селищної та Малобілозерської сільської територіальних громад Василівського району Запорізької області, чим спричинили матеріальну шкоду ТОВ ПМК-21.

Згідно Звіту ОЦ-1551 від 19.05.2023 про незалежну оцінку розміру реальних збитків, складеного Запорізькою торгово-промисловою палатою, сума реальних збитків, завданих ТОВ ПМК-21 внаслідок знищення та пошкодження майна у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, без урахування ПДВ станом на 01.06.2022, склала 3147285,53 грн., або в перерахунку по курсу НБУ на дату оцінки (29,2549 грн.) 107581,47 доларів США.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про міжнародне приватне право», права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Конвенції про правову допомогу, зобов`язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають із договорів та інших правомірних дій, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України).

Як випливає з ст. 1166 Цивільного кодексу України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 17 Загальної декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року), кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 від 20.03.1952 № ETS N 009 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).

За таких умов, знищення належного позивачу на праві власності майна порушує відповідне право власності позивача, який у зв`язку з цим набуває право на відшкодування заподіяної йому шкоди.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Згідно ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України, основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 9 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприяє відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

Відповідно до Виписки з ЄДРЮО видами діяльності ТОВ ПМК-21 є, зокрема, будівництво житлових і нежитлових будівель (основний), будівництво доріг і автострад, будівництво трубопроводів, будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій, будівництво мостів і тунелів.

Матеріалами справи підтверджується укладення позивачем, як субпідрядником, договорів субпідряду № ЗП-128-11/12/20 від 11.12.2020, № 22 від 05.07.2021. Роботи за вказаними договорами були виконані позивачем частково. Подальше виконання робіт сталося неможливим у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та тимчасовою окупацією російськими військами Пологівського та Василівського районів Запорізької області, що підтверджується наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» та № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Згідно ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

При цьому, майно позивача, яке використовувалося ним для виконання робіт за вказаними договорами субпідряду, залишилося на тимчасово окупованих територіях, а саме: Малобілозерська сільська територіальна громада Василівського району Запорізької області, Оріхівська міська територіальна громада Пологівського району Запорізької області, Пологівська міська територіальна громада Пологівського району Запорізької області. Виконання робіт позивачем саме на територіях даних територіальних громад підтверджується актами форми № КБ-2в, складених за договорами субпідряду № ЗП-128-11/12/20 від 11.12.2020, № 22 від 05.07.2021.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням № 0000012, майно ТОВ ПМК-21 було захоплено військовослужбовцями Російської Федерації.

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року, договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Таким чином, відповідно до наведених положень Цивільного кодексу України та наведеної Конвенції, за шкоду, спричинену порушенням законів і звичаїв війни, відповідальність несе воююча держава вцілому, незважаючи на те, який конкретно підрозділ її збройних сил заподіяв шкоду.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

У п. 4 частини першої статті 2 Статуту ООН закріплено принцип, згідно з яким всі члени Організації Об`єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Відповідно до ст. 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, як акт агресії кваліфікується, зокрема, вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення чи нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави чи її частини, а також бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 01.03.2022 № A/ES-11/L.1 визнано акт агресії Російської Федерації проти України в порушення пункту 2 4) статуту ООН та звернено до Росії вимогу негайно припинити застосування сили по відношенню до України та вивести збройні формування Російської Федерації з України.

Постановою Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року «Про Заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року.

Агресивна війна проти України є консолідованою політикою Російської Федерації та реалізується через увесь відповідний апарат, до якого належать різнорідні органи, установи, організації, у тому числі і юридичні особи, які формально хоч і є відокремленими суб`єктами господарювання, але фактично повністю контролюються державою Росія та використовуються нею у тому числі для реалізації чисто державних функцій.

Позивачем доведено, а судом встановлено заподіяння шкоди позивачу діями відповідача, матеріалами справи підтверджується також причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою майну позивача шкодою. Так само, з матеріалів справи вбачається наявність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу у формі умислу. Судом встановлена наявність повного складу цивільного правопорушення у вигляді заподіяння шкоди майну позивача, що має своїм наслідком відшкодування такої шкоди позивачу у розмірі і в порядку, передбаченими цивільним законодавством.

Позивачем доведено та підтверджується матеріалами справи розмір завданої йому протиправними діями відповідача шкоди.

Так, згідно Звіту ОЦ-1551 від 19.05.2023 про незалежну оцінку розміру реальних збитків, складеного Запорізькою торгово-промисловою палатою, сума реальних збитків, завданих ТОВ ПМК-21 внаслідок знищення та пошкодження майна у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, без урахування ПДВ станом на 01.06.2022, склала 3147285,53 грн.

Упущена вигода розрахована позивачем таким чином. Ціна договору субпідряду № ЗП-128-11/12/20 від 11.12.2020 становить 58351575,00 грн., позивачем виконано та передано роботи на загальну суму 3503956,00 грн. Відтак, з вини відповідача позивач не зміг виконати роботу на суму 54847619,00 грн., а отже, й одержати дохід на вказану суму. Ціна договору субпідряду № 22 від 05.07.2021 становить 58290000,00 грн., позивачем виконано та передано роботи на загальну суму 11546468,00 грн. Відтак, з вини відповідача позивач не зміг виконати роботу на суму 46743532,00 грн., а отже, й одержати дохід на вказану суму.

Враховуючи наведене, загальна сума матеріальної шкоди, що завдана відповідачем позивачу становить 104738436,53 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 104738436,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не виходить за межі позовних вимог, з відповідача на користь позивача стягується 104738436,00 грн. матеріальної шкоди

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами, наданими позивачем, повністю підтверджуються викладені у позовній заяві обставини і при цьому правові підстави позову ґрунтуються на матеріальному законі, а обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права передбачений законом і є ефективним.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-21» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

6. Судові витрати

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, з урахуванням ціни позову у цій справі розмір судового збору за його подання становить 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 939400,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що позивач від сплати судового збору за розгляд даного спору звільнений, тому судовий збір у розмірі 939400,00 грн. за розгляд даної справи підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПМК-21 (пр. Соборний, буд. 17, м. Запоріжжя, 69063, код ЄДРПОУ 3598036 (сто чотири мільйони сімсот тридцять вісім тисяч чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (вул. Житня, буд. 14, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119991) на користь Державного бюджету України 939400 (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 31 серпня 2023.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко