ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"11" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1267/22
Господарський суд Київської області
Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Сорока П.М., розглянув матеріали справи
за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК"
про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод
за участі представників сторін:
позивача: Федіна Н.В, паспорт №000303602 від 26.01.2017, довіреність №3605 від 20.12.2022;
відповідача: Гайдамаченко В.Г., посвідчення адвоката України №4646/10 від 27.10.2011, ордер серії АІ №1349467 від 10.02.2023;
Обставини справи:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №1104/22 від 03.08.2022) Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК" про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод.
Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/1267/22, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлені строки подання учасниками справи заяв по суті справи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.12.2022 призначено справу №911/1267/22 до розгляду в судовому засіданні на 17.01.2023.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №150/23 від 04.01.2023).
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. №895/23 від 17.01.2023) про долучення доказів до матеріалів справи.
У судове засідання 17.01.2023 з`явились представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні 17.01.2023 оголошено перерву до 31.01.2023, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. №296/23 від 30.01.2023) про долучення доказів до матеріалів справи.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 1933/23 від 31.01.2023).
У судове засідання 31.01.2023 з`явились представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні 31.01.2023 оголошено перерву до 28.02.2023, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення у справі (вх. №3578/23 від 23.02.2023).
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. №3918/23 від 28.02.2023) про долучення доказів до матеріалів справи.
У судове засідання 28.02.2023 з`явились представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні 28.02.2023 оголошено перерву до 28.03.2023, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення (вх. №5960/23 від 28.03.2023).
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення щодо отримання 27.03.2023 зведеного акту звірки взаєморозрахунків за послуги водопостачання та водовідведення (вх. №948/23 від 28.03.2023).
У судове засідання 28.03.2023 з`явились представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні 28.03.2023 оголошено перерву до 11.04.2023, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення щодо зведеного акту звірки взаєморозрахунків за послуги водопостачання та водовідведення (вх. №7012/23 від 11.04.2023).
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення стосовно зведеного акту звірки взаєморозрахунків за послуги водопостачання та водовідведення (вх. №7013/23 від 11.04.2023).
У судове засідання 11.04.2023 з`явились представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні 11.04.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, яким позов (вх. №1104/22 від 03.08.2022) Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК" про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод задоволено частково.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява щодо ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/1267/22 (вх. №7613/23 від 19.04.2023).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.04.2023 призначено судове засідання з розгляду заяви (вх. №7613/23 від 19.04.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК" щодо ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/1267/22 на 25.04.2023.
У судове засідання 25.04.2023 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлялись судом, позивач не повідомлений: станом на час судового засідання, ухвала суду ще не доставлена засобами поштового зв`язку, відповідач повідомлений.
Враховуючи обставини неповідомлення позивача, суд дійшов висновку про оголошення перерви у судовому засіданні до 11.05.2023, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.
Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення на заяву щодо ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/1267/22 (вх. №1465/23 від 10.05.2023).
У судове засідання 11.05.2023 з`явились представники позивача та відповідача.
За результатами розгляду заяви, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд
1. Правовідносини сторін
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.04.2023 позов (вх. №1104/22 від 03.08.2022) Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК" про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод задоволено частково.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК" 14.04.2023 направлена до суду заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

2. Аргументи заявника (відповідача)

Відповідачем заявлене покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. На підтвердження понесення цих судових витрат відповідачем надані на розгляд суду такі документи:

- копія договору про надання професійної правничої допомоги №01/12 від 10.12.2023 між відповідачем та адвокатом Гайдамаченком В`ячеславом Григоровичем;

- копія додаткової угоди №1 від 19.12.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12 від 10.12.2023;

- копія акту приймання-передачі наданих послуг від 11.04.2023 відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12 від 10.12.2023;

- копія квитанції до прибуткового касового ордера від 11.04.2023 на суму 15000,00 грн.

3. Аргументи позивача

Позивач заперечує проти ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи №911/1267/22 на таких підставах.

Позивач зазначає, що при відкритті провадження у справі №911/1267/22 Господарським судом Київської області зазначено, що дана справа є малозначною та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Проте, за клопотанням відповідача, Господарським судом Київської області вирішено здійснювати розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач відзначає, що таким чином відповідач самостійно ініціював розгляд справи з повідомленням сторін, оцінюючи всі ризики, у тому числі, вірогідність понесення витрат на правничу допомогу. Окрім цього, позивач окремо наголошує, що відповідач відповідно до статей 56 та 58 Господарського процесуального кодексу України мав право вибору участі у справі № 911/1267/22 через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу або через представника, який досягнув вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність. Тобто, нормами процесуального законодавства не передбачена обов`язкова участь адвоката як представника юридичної особи у малозначних справах. Відтак, участь відповідача у справі №911/1267/22 через представника адвоката, була його правом (бажанням), а не обов`язком, що передбачений процесуальним законодавством.

Також позивач звертає увагу суду на те, що під час розгляду справи по суті 11.04.2023 представником відповідача, під звукозапис судового процесу, було заявлено про те, що ним не заявляється стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім цього, позивач відзначає, що предметом розгляду справи №911/1267/22 було стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 61857,75 грн. Розрахунок витрат на професійну правничу допомогу відповідача у відсотковому співвідношенні до ціни позову складає майже 25% та у два рази перевищує фактично стягнуті з відповідача кошти на користь позивача.

Позивач вважає, що розрахунок витрат на професійну правничу допомогу відповідача є надмірним, неспівмірним із складністю справи, а їх стягнення призведе до надмірного тягаря, з урахуванням скрутного становища позивача.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного учасниками справи та висновки суду за результатами розгляду заяв

Суд відзначає, що у відзиві відповідач, на виконання вимог пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, надав попередній розрахунок витрат, які він поніс чи планує понести у зв`язку із розглядом справи, та які орієнтовно будуть становити 38000,00 грн.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №686/28627/18 зазначено таке: «Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні положення викладені в частинах першій, другій статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики). Відповідно до частини третьої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. З огляду на викладене, Верховний Суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати.».

Суд відзначає, що в додатковій угоді №1 від 19.12.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12 від 10.12.2023, зокрема, зазначається таке: « 1. Об`єм та вид надання Адвокатом професійної правничої допомоги Клієнту в Господарському суді Київської області по справі № 911/1267/22. 1.1. Надання Клієнту юридичної консультації стосовно позовної заяви ПрАТ «АК "Київводоканал" до ТОВ "Тиса-ДДК", про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод за Договором № 14206/5-08 на водовідведення додаткового об`єму стічних вод, які потрапляють в комунальну каналізацію м. Києва через зливо - приймачі та люки каналізаційних колодязів, становить - 1000,00 грн./год. 1.2. Ознайомлення, підготовка, складення, написання та подання відзиву адвокатом на позовну заяву ПрАТ «АК "Київводоканал" становить 800,00 грн./год. що є вартість однієї години роботи. 1.3. Підготовка, складання, написання та подання адвокатом процесуальних документів (заяв, клопотань, пояснень тощо) в судовому провадженні, адвокат отримує від клієнта 1000,00 грн. за кожний такий виготовлений та поданий документ. 1.4. Участь та представництво у судових засіданнях по справі № 911/1267/22, Клієнт сплачує на користь Адвоката 4000,00 грн./судове засідання. 1.5. У випадку досягнення позитивного або часткового результату для Клієнта в Господарському суді Київської області, Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату додатковий гонорар (винагороду) у розмірі - 20000,00 грн.». Суд відзначає, що вартість послуг адвоката за договором про надання професійної правничої допомоги №01/12 від 10.12.2023 є взаємною домовленістю сторін та не є значно завищеною відносно середньої ринкової вартості послуг адвоката.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відображеною в пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд відзначає, що відповідачем до заяви долучена копія акту приймання-передачі наданих послуг від 11.04.2023 відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12 від 10.12.2023, відповідно до якого адвокатом Гайдамаченком В`ячеславом Григоровичем надані такі послуги:

- надання клієнту юридичної консультації протягом 2 годин стосовно позовної заяви Приватного акціонерного товариства «АК "Київводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК" про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод за договором №14206/5-08 на водовідведення додаткового об`єму стічних вод, які потрапляють в комунальну каналізацію м. Києва через зливо - приймачі та люки каналізаційних колодязів, становить до сплати - 1000,00 грн.

- ознайомлення, підготовка, складення, написання та подання адвокатом відзиву вартістю 800,00 грн./год. Адвокатом було витрачено 5 годин свого робочого часу, що становить до сплати - 4000,00 грн.

- підготовка, складання, написання та подання адвокатом процесуальних документів в судовому провадженні, а саме: заперечення на відзив позивача, пояснення, що становить до сплати - 2000,00 грн.

- за участь та представництво клієнта у судових засіданнях першої інстанції по справі №911/1267/22, клієнт сплачує адвокату 4000,00 грн./судове засідання. Відбулося 5 судових засідань за такими датами: 17.01.2023; 31.01.2023; 28.02.2023; 28.03.2023; 11.04.2023, що становить до сплати 20000,00 грн.

Суд відзначає, що в акті приймання-передачі наданих послуг від 11.04.2023 відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №01/12 від 10.12.2023 визначається, що вартість наданих послуг становить 27000,00 грн., але, у той же час, у зв`язку із частковим досягненням позитивного результату для клієнта (відповідача), сторони погодили, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату частину гонорару (винагороди) від домовленостей сторін за договором, що становить до сплати - 15000,00 грн.

У постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі №922/3858/20, зокрема, зазначається: «Судом апеляційної інстанції досліджено акт здачі - приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 24.06.2021 та встановлено, що послуги загальним обсягом витраченого часу 5 години та загальною вартістю 2450,00 грн є непідтвердженими, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та не є співмірними зі складністю справи, оскільки: послуги у вигляді зустрічі із замовником з метою з`ясування обставин справи № 922/3858/20 не стосуються підготовки справи до розгляду у суді першої інстанції, бо спілкування людини з адвокатом у контексті правової допомоги підпадає під сферу приватного життя; здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються бездіяльності державного виконавця в обсязі 1 години поглинаються підготовкою скарги, з урахуванням того, що для підготовки скарги знадобилося 4 години; надання адвокатських послуг щодо ознайомлення із змістом та сутністю ухвали Господарського суду Харківської області від 28.04.2021 у справі № 922/3858/20, здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються спору у справі № 922/3858/20 в обсязі 2 годин повністю поглинаються підготовкою апеляційної скарги, для підготовки якої знадобилося 3 години; не надано доказів на підтвердження фактичного виконання послуги на виготовлення необхідної кількості примірників заяви про часткове закриття провадження у справі № 922/3858/20 та направлення поштою з обсягом витраченого часу 1 година.»

За результатами аналізу судом цієї правової позиції Верховного Суду суд дійшов висновку, що витрати у розмірі 1000,00 грн. за надання клієнту юридичної консультації протягом 2 годин стосовно позовної заяви є непідтвердженими, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, а тому не можуть бути задоволеними до стягнення з позивача. Іншу частину витрат на професійну правничу допомогу, а саме: 14000,00 грн., суд вважає належним чином обґрунтованими.

Також суд відзначає, що відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням Господарського суду Київської області від 11.04.2023 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача 7629,29 грн., а в частині вимог у розмірі 8729,30 грн. провадження закрито, у зв`язку із частковим погашенням заборгованості під час розгляду справи. Вищезазначені суми разом становлять 26,45% від ціни позову.

Суд дійшов висновку, що 26,45% від 14000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а саме: 3703,00 грн. залишаються за відповідачем, таким чином, стягненню з позивача підлягають 10297,00 грн.

6. Результати розгляду заяви

6.1. Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

6.2. Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог заявника (відповідача).

Керуючись статями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК" (вх. №7613/23 від 19.04.2023) щодо ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/1267/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 1-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиса-ДДК" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, будинок 4-Б, ) 10297,00 грн. (десять тисяч двісті дев`яносто сім гривень) витрат, що понесені відповідачем на професійну правничу (правову) допомогу.

3. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне додаткове рішення суду складено 04.09.2023.

Суддя С.О. Саванчук