ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. ЧернівціСправа № 926/2766/23

За позовом Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» м. Львів

до фізичної особи-підприємця Стасишин Оксани Дмитрівни с. Рідківці, Чернівецької області

про стягнення 290927,74 грн.

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Петровській В.С.

Представники:

від позивача Бігун З.В. начальник юридичного відділу (довіреність від 08.05.2023 р.)

від відповідача Цуркан Д.Ю. адвокат (ордер: серія СЕ № 1065669 від 17.07.2023 р.)

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» м. Львів звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Стасишин Оксани Дмитрівни с. Рідківці, Чернівецької області про стягнення з відповідача 290927,74 грн. заборгованості, з них: 183493,15 грн. подвійної облікової ставки, 96425,00 грн. збитків, заподіяних інфляцією, та 11009,59 грн. 3 % річних, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 30/09/22 від 30.09.2022 р.

Ухвалою від 21.06.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 17.07.2023 р.

У судовому засіданні 17.07.2023 р. оголошено перерву до 20.07.2023 р.

Ухвалою від 20.07.2023 р. розгляд справи відкладено на 14.08.2023 р., а ухвалою від 14.08.2023 р. на 21.08.2023 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснив поставку товару з порушенням строків, передбачених договором купівлі-продажу № 30/09/22 від 30.09.2022 р.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що сторонами не передбачено у згаданому договорі такої відповідальності, як стягнення штрафних санкцій. Також відповідач вказує на те, що попередня оплата за договором внесена не була. Крім того, відповідач просить зменшити розмір відсотків річних як відповідальності.

Також відповідач вказав, що ним буде подано розрахунок судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Розглянувши подані документи, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

30.09.2022 р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 30/09/22 (далі Договір), згідно якого відповідач зобов`язувався передати у власність позивача для забезпечення проведення заходів національного спротиву місцевого значення підрозділами територіальної оборони термобілизни, а останній брав на себе обов`язок прийняти та оплатити отриманий товар.

Згідно п. 4.4 Договору попередня оплата у розмірі 30 % від загальної вартості товару здійснюється на розрахунковий рахунок відповідача протягом 10-ти банківських дній з дня підписання договору (або з дати отримання Замовником рахунку).

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата за товар повинна здійснюватись шляхом повної оплати на поточний рахунок позивача протягом п`яти робочих днів з моменту підписання накладної щодо отримання товару.

Згідно п. 6.1 Договору відповідач передає позивачеві товар протягом 7 робочих днів з моменту укладення цього договору.

Оплата товару здійснена позивачем 09.11.2022 р. та 15.11.2022 р., а поставка товару мала місце 04.11.2022 р., 11.11.2022 р., 05.12.2022 р. та 19.12.2022 р., тобто з порушенням строків, передбачених п. 6.1 Договору.

За таких обставин справи у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами ст. 525, 526, 629 ЦК України і ст. 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судовим слуханням встановлено, що відповідач виконав свій обов`язок щодо поставки товару з порушенням строків, передбачених п. 6.1 Договору.

За змістом частини 2 статті 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Отже, законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи сторони не передбачили в умовах договору можливість сплати пені та не визначали її розмір. Саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Визначення штрафних санкцій у законі позивач також не навів.

За таких умов вимога позивача про стягнення 183493,15 грн. подвійної облікової ставки є безпідставною.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, у відповідача було негрошове зобов`язання (поставка товару), що унеможливлює застосування наведеної норми права у спірних правовідносинах.

Отже, вимога позивача про стягнення 96425,00 грн. збитків, заподіяних інфляцією, та 11009,59 грн. 3 % річних також є безпідставною.

Судові витрати віднести на позивача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 233, 238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» м. Львів до фізичної особи-підприємця Стасишин Оксани Дмитрівни с. Рідківці, Чернівецької області про стягнення 290927,74 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.08.2023 р.

Суддя А.А. Бутирський