ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023м. ДніпроСправа № 904/2487/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Дніпровської міської ради (м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітковий янгол" (м. Дніпро)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (м. Дніпро)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (м. Дніпро)

про усунення перешкод у користуванні майном

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 ;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітковий янгол", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якій просить:

- усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Квітковий янгол» (код ЄДРПОУ 41794978) привести її у придатний для використання стан шляхом демонтажу самовільно побудованого об`єкту, а саме: об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4 кв.м., капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1 кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3 кв.м.;

- скасувати державну реєстрацію та припинити право власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4 кв.м., капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1 кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що право власності на нерухоме майно, а саме: об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4 кв.м., капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1 кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у попереднього власника - ОСОБА_1 , виникло на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2017 у справі №201/473/17. Державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 проведено 07.12.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38610312, номер запису про право власності - 23822433.

Відповідно до інформації Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, викладеної в листі №ОДВ-10756/2022 від 24.05.2022, перевіркою даних Автоматизованої системи документообігу встановлено, що в провадженні суду дійсно перебувала цивільна справа №201/473/17, проте предмет позову та сторони у даній цивільній справі не співпадають, а саме ОСОБА_1 взагалі не є стороною у даній справі.

Таким чином, позивач вважає, що правовстановлюючий документ, на підставі якого приватним нотаріусом за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна є підробленим.

Як зазначає позивач, наведене свідчить про відсутність правових підстав вважати, що ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно, після чого, всупереч відсутності правових підстав, відчужив об`єкт нерухомого майна на користь ТОВ "Квітковий янгол".

Також позивач зазначає, що згідно з листом Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради від 12.07.2022 № 3/15-240 відповідно до даних містобудівного кадастру та адресного плану міста офіційно адреса - просп. Івана Мазепи, 51Е жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній.

Таким чином, позивач вважає, що проведена всупереч чинному законодавству державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна порушує законне право Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради на вільне користування та розпорядження земельною ділянкою, яка знаходиться під даним об`єктом нерухомого майна, що в свою чергу призводить до порушення економічних інтересів громади.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Квітковий янгол" вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно (а саме: об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4 кв.м., капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1 кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3 кв.м., розташований за адресою: просп. І. Мазепи, 51Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101;

- заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, а саме: об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4 кв.м., капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1 кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3 кв.м., розташований за адресою: просп. І. Мазепи, 51Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Наведена заява обґрунтована тим, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони на вчинення будь-яких дій щодо спірного нерухомого майна, унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову у майбутньому. Також зазначає, що право власності на об`єкт нерухомого майна виникло на підставі підробленого документу.

Запропонований захід забезпечення позову заявник вважає цілком достатнім та таким, що відповідає вимогам розумності й співмірності.

Правовою підставою заяви про забезпечення позову позивач зазначає статті 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України, практику Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2023 заяву Дніпровської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Квітковий янгол" вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно (а саме: об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4 кв.м., капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1 кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3 кв.м., розташований за адресою: просп. І. Мазепи, 51Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101. Заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, а саме: об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4 кв.м., капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1 кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3 кв.м., розташований за адресою: просп. І. Мазепи, 51Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2023 позовну заяву Дніпровської міської ради залишено без руху на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164, ч.ч. 1, 2 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

01.06.2023 позивач подав до канцелярії суду заяву про усунення недоліків, відповідно до змісту якої позивачем надано належні докази відправлення учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення та усунуто недоліки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 . Також, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Підготовче засідання призначено на 29.06.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 відкладено підготовче засідання на 13.07.2023 у зв`язку з неявкою представників відповідача і третіх осіб.

У судове засідання 13.07.2023 відповідач і треті особи не забезпечили явку своїх представників, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач не надав відзив на позовну заяву. Треті особи не надали письмові пояснення щодо позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в засіданні на 27.07.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2023 відкладено розгляд справи по суті на 08.08.2023.

У судове засідання 08.08.2023 відповідач і треті особи не забезпечили явку своїх представників, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач не надав відзив на позовну заяву. Треті особи не надали письмові пояснення щодо позовної заяви. У судовому засіданні 08.08.2023 розпочато розгляд справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2023 відкладено розгляд справи по суті на 22.08.2023.

У судове засідання 22.08.2023 відповідач і треті особи не забезпечили явку своїх представників, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач не надав відзив на позовну заяву. Треті особи не надали письмові пояснення щодо позовної заяви.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Господарським судом направлялися ухвали суду від 01.06.2023, 29.06.2023, 13.07.2023, 26.07.2023 та 08.08.2023 на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 49020, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Орловська (Чечелівський, Новокодацький р-ни), буд. 31А, кв. 24.

Однак, поштові конверти з ухвалами суду від 01.06.2023 та 13.07.2023 були повернуті працівниками поштового зв`язку з відміткою: "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 91-95, 139-143 том 1).

Частиною 11 статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 180 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

З огляду на правильність наявної в матеріалах справи адреси відповідача, враховуючи вищевикладені обставини, а також термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку і її повернення до суду "за закінченням терміну зберігання", суд дійшов висновку, що останнім днем строку для подання відзиву на позов необхідно вважати 24.07.2023, оскільки 07.07.2023 - день проставлення поштової відмітки про причину повернення конверту, яким направлялась відповідачу ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за якою було зобов`язано надати відповідача відзив на позов.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску наведеного строку суду також не повідомлено.

Станом на 22.08.2023 відповідач відзив на позов не надав.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, а також обізнаність відповідача про судовий розгляд справи, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Господарський суд зазначає, що матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, а саме ухвали суду від 29.06.2023 (а.с. 111 том 1).

Таким чином, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 22.08.2023 проголошені вступна та резолютивна частина рішення суду.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику.

Статями 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України та статями 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України врегульовано порядок розпорядження землею.

Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

За приписами ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.

Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю.

Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки) виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.

Виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України, презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпра територіальній громаді міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради.

Таким чином, земельна ділянка, на якій розташовано спірне нерухоме майно капітальна будівля - нежитлове приміщення, загальною площею 33,4кв.м., яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3кв.м., за адресою: м. Дніпро, просп. Івана Мазепи, 51Е, належить територіальній громаді міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, в силу ст.ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст.ст. 26, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №330483797 від 27.04.2023 (а.с. 36-38 том 1) об`єкт нерухомого майна, капітальна будівля нежитлове приміщення, загальною площею 33,4кв.м, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1кв.м; 2 - туалет, площею 1,3кв.м, розташований за адресою: просп. І. Мазепи, 51Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Квітковий янгол» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, укладеного між ТОВ «Квітковий янгол» та ОСОБА_1 .

Державну реєстрацію права власності за ТОВ «Квітковий янгол» проведено 08.12.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38616499, номер запису про право власності - 23828337.

В свою чергу, право власності на об`єкт нерухомого майна у попереднього власника, ОСОБА_1 , виникло на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2017 у справі №201/473/17.

Державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 проведено 07.12.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38610312, номер запису про право власності - 23822433.

Відповідно до листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №4/11-338 від 15.07.2022 (а.с. 27, 28 том 1) станом на 07.07.2022 за результатами пошуку земельної ділянки за адресою у системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними чи юридичними особами на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

З листа Департаменту по роботі з активами Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради №3/15-240 від 12.07.2022 (а.с. 29 том 1) вбачається, що відповідно до даних містобудівного кадастру та адресного плану міста офіційно адреса АДРЕСА_1 жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна адреса відсутній.

Із відповіді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №ОДВ-10756/2022 від 24.05.2022 (а.с. 30 том 1) вбачається, що за результатами перевірки даних Автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що в провадженні суду дійсно перебувала цивільна справа №201/473/17, проте предмет позову та сторони у даній цивільній справі не співпадають, тобто ОСОБА_1 не є стороною у даній справі.

Позивач зазначає, що правовстановлюючий документ, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності, є підробленим.

На теперішній час власником нерухомого майна, капітальна будівля - нежитлове приміщення, загальною площею 33,4кв.м., яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Квітковий янгол".

Позивач зазначає, що земельна ділянка, на якій розташовано наведене самочинно побудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1 належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст.ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст.ст. 26, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Спірна земельна ділянка ОСОБА_1 не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавались.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №442/302/17, від 02.06.2021 у справі №509/11/17, від 24.03.2021 у справі №200/2192/18, визнання правочинів недійсними не є належним та ефективним способом захисту порушених прав.

За викладених обставин позивач вважає, що виникає необхідність у вирішенні в судовому порядку питань щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, належної на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Стаття 120 Земельного кодексу України не гарантує прав на земельну ділянку у разі самочинного будівництва об`єкта нерухомості на ній та його відповідної реєстрації.

Порядок набуття права власності на новозбудовану річ (нерухоме майно) регулюється законодавством про містобудівну діяльність та відповідними державними будівельними нормами.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 Цивільного кодексу України).

Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина 1 статті 182 Цивільного кодексу України).

При цьому згідно з висновками Верховного Суду державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 Цивільного кодексу України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти.

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанова Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 910/19726/17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц).

Відповідно до статті 13 Конституції України земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюються органами державної влади та місцевого самоврядування.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118, 123, 124 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За приписами статей 187, 188 3емельного кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

За змістом статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Підпунктом 6 пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Таким чином, обов`язковою умовою правомірного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Як вже зазначалось, відповідно до листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №4/11-338 від 15.07.2022 (а.с. 27-28 том 1) станом на 07.07.2022 за результатами пошуку земельної ділянки за адресою у системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними чи юридичними особами на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку відсутні.

Також, відсутні будь-які документи на підтвердження надання Дніпровською міською радою дозволу щодо використання спірної земельної ділянки, будь-які угоди щодо такого використання не укладалися.

Таким чином, законні правові підстави зайняття зазначеної земельної ділянки Войтенком Олександром Миколайовичем були відсутні.

Зазначене свідчить про самовільне її зайняття.

Як зазначалось вище, 08.12.2017 за ТОВ "Квітковий янгол" зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно капітальна будівля - нежитлове приміщення, загальною площею 33,4кв.м., яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 23828337). Підставою державної реєстрації зазначено акт приймання-передачі нерухомого майна від 08.12.2017, яке передається ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ "Квітковий янгол" ().

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України.

При цьому, під час укладання спірних договорів сторонами порушено вимоги статті 203 Цивільного кодексу України, якою визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Крім того, статтею 228 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Так, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (частина 2 статті 228 Цивільного кодексу України).

Щодо належності способу захисту суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 цієї статті).

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (стаття 212 Земельного кодексу України).

Також необхідно зазначити, що відповідно до положень статті 377 Цивільного кодексу України, статті 120 Земельного кодексу України діє принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні.

За висновками, викладеними у пунктах 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Водночас, з огляду на принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, а також фактичні обставини створення наведеного об`єкту нерухомості, правовий режим зазначеного об`єкта будівництва як самочинного не створює підстав для виникнення прав на земельну ділянку.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №910/19726/17, постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові.

Згідно із нормою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 Цивільного кодексу України)

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладене, вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник або титульний володілець (в тому числі орендар) має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.

Таким чином, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, зокрема земельною ділянкою, шляхом відновлення її до попереднього стану, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.02.2020 у справі № 458/1046/15 (провадження № 61-976св18), висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц.

За змістом статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт «б» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України).

Законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. При цьому формулювання положень статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 Цивільного кодексу України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Таким чином, з огляду на те, що зазначений об`єкт збудований за відсутності будь-яких дозвільних документів, земельна ділянка для його будівництва не виділялась та не може бути виділена і на теперішній час, за змістом положень частин 1, 2, 4 статті 376, статті 391 Цивільного кодексу України, статті 152 Земельного кодексу України, реалізуючи право комунальної власності на земельну ділянку, Дніпровська міська рада наділена повноваженнями звернутися до суду за захистом порушених прав власника земельної ділянки та єдиним способом захисту передбачено саме знесення самочинно збудованого майна.

Власник має право вимагати від ТОВ "Квітковий янгол" усунення перешкод у користуванні своєю земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованого майна, оскільки, набувши у власність нерухоме майно капітальна будівля - нежитлове приміщення, загальною площею 33,4кв.м., яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1кв.м.; 2 - туалет, площею 1,3кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 23828337) товариство набуло усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник ОСОБА_1 , а тому воно є належним відповідачем за заявленими у цій справі вимогами, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17 (провадження № 61-10992св18).

В свою чергу наявність зареєстрованого права власності, перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном комунальної власності, його передачі відповідальній особі з метою задоволення потреб та інтересів територіальної громади міста, у тому числі шляхом забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету від використання майна, земельної ділянки.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції станом на момент внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно) та частини 4 статті 15 вказаного Закону (в редакції станом на момент внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Статтею 24 Закону визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Як зазначалось вище, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №330483797 від 27.04.2023 (а.с. 36-38 том 1) вбачається, що право власності на об`єкт нерухомого майна, капітальна будівля нежитлове приміщення, загальною площею 33,4кв.м, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1кв.м; 2 - туалет, площею 1,3кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, 07.12.2017 було зареєстровано за ОСОБА_1 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною, на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/473/17 від 05.09.2017.

Із доданої позивачем копії зазначеного рішення суду у справі №201/473/17 від 05.09.2017, яке було долучено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною у електронну реєстраційну справу, вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання договору будівельного підряду та визнання права власності.

Резолютивна частина зазначеного рішення містить: «позовні вимоги задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на капітальну будівлю, а саме нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: 1 торгівельна зала,, площею 32,1кв.м., 2 туалет, площею 1,3кв.м., загальною площею 33,4кв.м.».

Із відповіді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №ОДВ-10756/2022 від 24.05.2022 (а.с. 30 том 1) вбачається, що за результатами перевірки даних Автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що в провадженні суду дійсно перебувала цивільна справа №201/473/17, проте предмет позову та сторони у даній цивільній справі не співпадають, тобто ОСОБА_1 не є стороною у даній справі.

Також зазначене підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яке отримано господарським судом з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 134-138 том 1), відповідно до якого районним судом було розглянуто цивільну справу №201/473/17 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Приватбанк», треті особи Національний Банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування збитків та моральної шкоди.

З огляду на викладене, державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 та в подальшому за ТОВ «Квітковий янгол» на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) здійснена за відсутності належних правових підстав, порушує встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та підлягає скасуванню.

Законом України від 05.12.2019 № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон № 1952-IV) викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону № 1952-IV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19.

З урахуванням викладеного, з метою усунення перешкод Дніпровській міській раді у вільному використанні або розпорядженні своїм майном - земельною ділянкою комунальної власності, наявні підстави для скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ "Квітковий янгол" з одночасним припиненням речових прав ТОВ "Квітковий янгол" на зазначений об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 23828337).

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До юрисдикції господарського суду належать справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (ч. 1 ст. 20 ГПК України).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 6710,00грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітковий янгол", третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітковий янгол" () привести її у придатний для використання стан шляхом демонтажу самовільно побудованого об`єкту, а саме: об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4кв.м, капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1кв.м; 2 - туалет, площею 1,3кв м.

Скасувати державну реєстрацію та припинити право власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна загальною площею 33,4кв.м, капітальна будівля - нежитлове приміщення, яке складається з: 1 - торгівельна зала, площею 32,1кв.м; 2 - туалет, площею 1,3кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітковий янгол" (49064, м. Дніпро, вул. Орловська, буд. 31А, кв. 24, ідентифікаційний код 41794978) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ідентифікаційний код 26510514) 6710,00грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 01.09.2023.

Суддя В.О. Татарчук