РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.09.2023Справа № 910/9687/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСМЕТПРОМ»

про стягнення 337 023,17 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСМЕТПРОМ» (далі - відповідач) про стягнення 337 023,17 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № Л/НКМ-22701п/НЮ від 01.09.2022 в частині оплати грошових коштів у вигляді попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) та встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Сторони повідомлені про відкриття провадження у даній справі в порядку, встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України шляхом направлення на адреси їх місцезнаходженням належним чином завірених копій ухвал рекомендованими листами з повідомленням про вручення.

Ухвала суду від 27.06.2023 була отримана позивачем 30.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 924.

Відповідачу ухвалу суду від 27.06.2023 було надіслано на адресу згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поштовим відправленням № 894, яке повернуто до суду з зазначенням причини повернення «неправильно зазначена (відсутня) адреса», жодних заяв про зміну місцезнаходження відповідача до суду не надходило.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене, судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

05.07.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо задоволення позову з огляду на те, що Договором передбачено настання одночасно двох обставин для виникнення у Покупця обов?язку здійснити першу попередню оплату за Товар, а саме: строк (протягом 10 банківських днів з дати підписання Сторонами Договору) і друга підстава - надісланий Продавцем Покупцю рахунок на оплату. Рахунок на оплату Продавцем не надсилався, отже, одна з передбачених Договором підстав не настала, відтак у Покупця були відсутні підстави для здійснення першої попередньої оплати в сумі 1 351 796,25 грн. (без ПДВ). При виконанні Договору всі оплати за Товар здійснювались Покупцем після огляду наявних у Продавця на території підрозділів регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» обсягів Товару та за погодження з повноважними особами Продавця. Наразі розрахунки (всі попередні оплати) за Товар за Договором Покупцем здійснені в повному обсязі. При цьому попередні оплати були здійснені на підставі договору (оскільки рахунків Продавець Покупцю не направляв) після узгодження з Продавцем та після підтвердження Продавцем про можливість відвантаження відповідних обсягів брухту.

При цьому філія «Центр забезпечення виробництва» не має повноважень діяти від Акціонерного товариства «Українська залізниця» та не мала повноважень складати та надсилати рахунок на оплату. Більш того, такий рахунок було надіслано не з електронної адреси позивача, яка зазначена у Договорі купівлі-продажу № Л/НКМ-22701п/НЮ від 01.09.2022, а з іншої - , яка умовами Договору не передбачена.

Крім того, наданий позивачем скріншот з електронної пошти на підтвердження факту направлення рахунку є неналежним та недопустимим доказом, оскільки даний лист був направлений не ідентифікованою та не уповноваженою відповідно до умов Договору особою, без скріплення листа електронним цифровим підписом.

Отже, продавцем були порушені договірні умови щодо порядку направлення рахунку на оплату, а відтак наданий позивачем електронний лист щодо направлення рахунку на електронну пошту ТОВ «АЛЬЯНСМЕТПРОМ» не породжує жодних зобов`язань для відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСМЕТПРОМ» про розгляд справи № 910/9687/23 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20.07.2023 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

24.07.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. У даному клопотанні відповідач стверджує про відсутність у представника позивача Оксень Андрія повноважень на підписання позову, що є підставою для залишення його без розгляду відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

24.07.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

17.08.2023 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення у справі.

Дослідивши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та заперечення позивача, викладені у поясненнях, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 4 ст. 64 ГК України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 ЦК України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Частиною 1, 3, 4 та 5 статті 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом 40075815 значиться Акціонерне товариство «Українська залізниця» за місцезнаходженням: вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150. У графі відокремлені підрозділи юридичної особи міститься інформація, зокрема, про відокремлений підрозділ: філію «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ ВП: 40081347), місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049.

Згідно з п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами) роз`яснено, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

З огляду на вищевикладене, юридичну особу в господарських відносинах може представляти її відокремлений підрозділ. При цьому, стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи.

Згідно з п. 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін мають бути підтверджені довіреністю юридичної особи, яка від її імені видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Частиною 2, 3 статті 244 Цивільного кодексу України передбачено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 Цивільного кодексу України довіреність, видана в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основної довіреності, у якій застережене право на передоручення, або після подання доказів того, що представник за основною довіреністю примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала довіреність.

За змістом статті 58 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують довіреність, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Строк, на який може бути видана довіреність, визначається цивільним законодавством України. Довіреність, видана в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основної довіреності, в якій застережено право на передоручення, або після надання доказів того, що представник за основною довіреністю примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала довіреність. Довіреність, видана в порядку передоручення, не може містити в собі більший обсяг прав, ніж їх передано за основною довіреністю. Строк дії довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана.

Відповідно до статті 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно з Положенням про філію «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» від 10.04.2023 (далі - Положення) філія є відокремленим підрозділом АТ «Українська залізниця».

У пункті 10.5.6. передбачено право представляти інтереси Товариства в судах всіх інстанцій та юрисдикцій, а також у міжнародних арбітражах у справах, пов`язаних з діяльністю Філії.

Пунктом 10.5.1. Положення передбачено право філії від імені Товариства вчиняти будь-які правочини (укладати договори, угоди), пов`язані з діяльністю Філії, вести претензійну роботу, набувати майнових та особистих немайнових прав, виступати позивачем, у тому числі цивільним, та відповідачем у судах усіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі, з правом підпису усіх процесуальних документів у межах своїх повноважень, передбачених внутрішніми документами Товариства та Філії, а також вчиняти інші дії, які необхідні для здійснення господарської діяльності Філії, з урахуванням обмежень, передбачених пунктом 5.6, та процедури, передбаченої пунктом 5.7 цього Положення.

Відповідно до пункту 5.7. Положення будь-які договори, довіреності та інші вихідні документи щодо листування з третіми особами (крім банківських документів), від імені Товариства вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Товариства та третіх осіб лише в разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів, скріплені підписами щонайменше двох уповноважених на це посадових осіб Філії, які діють на підставі довіреності, виданої Товариством (директор виконавчий Філії, заступники директора виконавчого Філії або інша уповноважена на це посадова особа Філії тощо). Довіреності, правочини та інші вихідні документи від імені Товариства, адресовані третім особам, вважаються належним чином укладеними (вчиненими) Філією, якщо вони укладені (вчинені) відповідно до Статуту Товариства, внутрішніх документів Товариства та законодавства України.

У додатках до позовної заяви наявна Довіреність від 28.04.2023, видана АТ «Укрзалізниця» в особі голови правління Лященко Є.А. та члена правління Шрамка Є.С. (Довіритель), яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В. Вказаною Довіреністю уповноважено заступника директора виконавчої філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця» Ірхіна Євгена Валерійовича та/або заступника директора виконавчого філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця» Голубєва Андрія Володимировича (Представники) здійснювати дії в інтересах Довірителя, пов`язані з діяльністю філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця».

Відповідно до пункту 21 Довіреності від 28.04.2023 довіреності, правочини та інші вихідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Довірителя та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6 та 5.7 Положення про Філію.

За цією довіреністю представники користуються правом подання, підпису, замовлення та отримання всіх документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень.

Довіреність видана з правом передоручення повноважень іншим особам та дійсна до двадцятого червня дві тисячі двадцять третього року включно.

Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина п`ята статті 60 ГПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема, довіреність.

До позовної заяви додано довіреність в порядку передоручення від 03.05.2023 (зі строком чинності до 20.06.2023), яка підписана заступниками директора виконавчого філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця» Ірхіним Є.В. та Голубевим А.В. (Довіритель), на підставі довіреності від 28.04.2023, з дотриманням правил двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6 та 5.7 Положенням про Філію, на виконання вимог ст. ст. 244 і 1007 ЦК України, та згідно договорів про надання правової допомоги від 02.01.2023 б/н. Даною Довіреністю уповноважено адвоката Оксеня А.В. та/або адвоката Дєєву Ю. В. представляти інтереси Довірителя разом або окремо один від одного, в тому числі, у судах всіх інстанцій та юрисдикцій, з усіма правами, що надані позивачу, у тому числі, підписувати та подавати позовні заяви. Зазначена довіреність нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі.

Доказів оскарження відповідних нотаріальних дій, пов`язаних з посвідченням довіреності 28.04.2023, або довіреності в порядку передоручення від 03.05.2023, їх скасування (припинення дії) або визнання недійсним договору про надання правової допомоги від 02.01.2023, на підставі якого видано довіреність в порядку передоручення від 03.05.2023, суду не надано.

На підтвердження набуття права на заняття адвокатською діяльністю до позову додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003803 від 15.05.2019, виданого на ім`я Оксень А.В.

За таких обставин Господарський суд міста Києва вважає, що повноваження довіреної особи - адвоката А.В. Оксень згідно з довіреністю в порядку передоручення від 03.05.2023, виданою від імені АТ «Українська залізниця», зокрема, на представництво у судах всіх інстанцій та юрисдикцій з усіма правами, що надані позивачу, у тому числі, з правом підписувати та подавати позовні заяви, є достатніми для підтвердження у такої особи права на представництво довірителя в суді та підписання позову.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача та залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.09.2022 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянсметпром» (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № Л/НКМ-22701п/НЮ (далі - Договір), відповідно п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити металобрухт (брухт металів чорних вторинних згідно з ДСТУ 4121-2002 (далі - Товар).

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна договору складається з сукупної вартості Товару відповідно до Специфікації (Додаток № 1 до Договору) та вартості послуг щодо організації навантаження Товару (у разі їх надання) відповідно до Специфікації (-й) щодо організації навантаження Товару (Додаток № 3 до Договору) та становить: вартість Товару - 5 407 185,00 грн без ПДВ, вартість послуг щодо організації навантаження Товару - 463 517,17 грн, у тому числі ПДВ 77 252,86 грн, загальна ціна Договору складає 5 870 702,17 грн.

У пунктах 2.4.1.-2.4.4. Договору сторонами погоджено, що оплата вартості Товару здійснюється Покупцем чотирма рівними частинами у такому порядку:

1) сума першої попередньої оплати 25%, яка становить 1 351 796,25 грн (без ПДВ), сплачується Покупцем на поточний рахунок Продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами договору на підставі надісланого Продавцем рахунку;

2) сума другої оплати 25%, яка становить 1 351 796,25 грн (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 5 банківських днів з дати надсилання продавцем відповідного рахунку;

3) сума третьої оплати 25%, яка становить 1 351 796,25 грн (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 5 банківських днів з дати надсилання продавцем відповідного рахунку;

4) сума четвертої оплати 25%, яка становить 1 351 796,25 грн (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 5 банківських днів з дати надсилання продавцем відповідного рахунку.

Кожна наступна оплата здійснюється покупцем після відвантаження товару на не менш ніж 80% від суми останньої попередньо здійсненої оплати відповідно до частин оплати як вказано в цьому пункті вище.

Згідно з пунктом 2.6. Договору рахунки для оплати вартості Товару та послуг щодо організації навантаження Товару надсилаються Покупцеві на адресу електронної пошти, що зазначена в реквізитах Покупця в розділі 11 цього Договору.

У пункті 2.10. Договору передбачено, що датою оплати за Товар та послуги щодо організації навантаження Товару вважається надходження суми платежу/ів на поточний рахунок Продавця.

Відповідно до п. 4.1.1. Договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за Товар та послуги щодо організації навантаження Товару (у разі їх надання) відповідно до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 5.2. Договору зазначено, що за порушення Покупцем строків оплати за Товар та/або послуги щодо організації навантаження Товару, визначених пунктами 2.4, 2.5 цього Договору, Продавець має право стягувати з Покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочки виконання зобов`язання, за кожен день прострочки.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 9.5. Договору).

01.09.2022 між сторонами було підписано Специфікацію № 1 до Договору, відповідно до якої було погоджено найменування Товару, його кількість та вартість, яка складає 5 407 185,00 грн без ПДВ.

05.09.2022 на виконання умов Договору позивачем було надіслано на електронну адресу відповідача, яка зазначена у реквізитах договору, рахунок від 02.09.2022 № ЦЗВМБ-77/п на суму 1 351 796,25 грн щодо необхідності здійснення авансового платежу (попередньої оплати) за Брухт вид № 510 ДСТУ 4121-2002 згідно з п. 2.4.1 Договору.

Позивач зазначає, що кінцевою датою першої попередньої оплати у розмірі 1 351 796,25 грн є 15.09.2022. Однак ТОВ «АЛЬЯНСМЕТПРОМ» не було проведено попередню оплату у строк, визначений Договором, оплата відбувалася лише 20.03.2023 на суму 900 000,00 грн та 21.03.2023 на суму 451 796,25 грн.

Таким чином, відповідачем неналежно виконано умови Договору в частині здійснення першої попередньої оплати, чим порушено вимоги пункту 2.4. розділу 2 Договору. У зв`язку викладеним позивачем нараховано пеню за порушення строків оплати за Товар у загальній сумі 337 023,17 грн відповідно до умов п. 5.2. Договору.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією від 02.03.2023 № ЦЗВ-20/595 з вимогою сплатити пеню у сумі 309 246,54 грн. Докази направлення наявні в матеріалах справи. Проте, дана претензію була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині здійснення своєчасної попередньої оплати за Товар, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій (пеню) у розмірі 337 027,17 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодекс України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

У пунктах 2.4.1-2.4.4. Договору сторонами погоджено, що оплата вартості Товару здійснюється Покупцем чотирма рівними частинами у такому порядку:

1) сума першої попередньої оплати 25%, яка становить 1 351 796,25 грн (без ПДВ), сплачується Покупцем на поточний рахунок Продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами договору на підставі надісланого Продавцем рахунку;

2) сума другої оплати 25%, яка становить 1 351 796,25 грн (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 5 банківських днів з дати надсилання продавцем відповідного рахунку;

3) сума третьої оплати 25%, яка становить 1 351 796,25 грн (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 5 банківських днів з дати надсилання продавцем відповідного рахунку;

4) сума четвертої оплати 25%, яка становить 1 351 796,25 грн (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 5 банківських днів з дати надсилання продавцем відповідного рахунку.

Кожна наступна оплата здійснюється покупцем після відвантаження товару на не менш ніж 80% від суми останньої попередньо здійсненої оплати відповідно до частин оплати як вказано в цьому пункті вище.

Отже, враховуючи умови Договору, гранична дата, до якої повинна була бути здійснена перша попередня оплата за товар відповідачем, - 15.09.2022 включно.

Відповідач заперечує щодо прострочення ним строку виконання обов`язку з оплати першої попередньої оплати з огляду на наступне.

Договором передбачено настання одночасно двох обставин для виникнення у Покупця обов`язку здійснити першу попередню оплати за Товар, а саме: строк (протягом 10 банківських днів з дати підписання Сторонами Договору) та надіслання Продавцем Покупцю рахунку на оплату. Рахунок на оплату товару Продавцем не надсилався, відтак у Покупця були відсутні підстави для здійснення першої попередньої оплати в сумі 1 351 796,25 грн. (без ПДВ), оскільки одна з передбачених Договором підстав здійснення Покупцем першої попередньої оплати за Товар не настала, то у Покупця не виникло й обов?язку здійснити першу попередню оплату.

Суд не погоджується з даним запереченням відповідача з огляду на наступне.

З пункту 2.4.1 Договору вбачається, що першу попередню оплату у розмірі 1 351 796,25 грн відповідач повинен був здійснити протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами договору.

При цьому умова договору про те, що оплата здійснюється на підставі надісланого продавцем рахунку, не встановлює строку виконання зобов`язання та не є відкладальною умовою.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору стосовно того, що оплата здійснюється на підставі виставленого рахунку не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

Крім того, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Однак, суд наголошує на тому, що вказівка у договорі на здійснення відповідачем оплати на підставі виставленого рахунку не може бути відкладальною обставиною в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, оскільки відкладальною є та обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, та, яка обумовлює настання чи зміну і прав і обов`язків, при чому для обох сторін правочину, тобто сторони в момент укладення договору можуть визначити обставину, у випадку настання якої виникне зобов`язання між сторонами, тобто права і обов`язки у обох сторін.

Таким чином, відкладальна обставина повинна мати вірогідний характер, однак сторонам завчасно невідомо, чи матиме місце така обставина; при цьому сторони не можуть впливати на настання такої обставини. Обумовлення сторонами виникнення між ними певного господарсько-правового зобов`язання настанням певної обставини може здійснюватись саме на етапі укладення договору, тобто сторони визначають, що при умові настання погодженої умови між сторонами виникнуть відповідні правовідносини за договором. Однак, настання такої умови впливає на настання прав і обов`язків у обох сторін договору.

Отже, умова договору про те, що оплата здійснюється на підставі надісланого продавцем рахунку, не встановлює строку виконання зобов`язання та не є відкладальною умовою, тоді як відповідно до п. 2.4.1 Договору першу попередню оплату у розмірі 1 351 796,25 грн відповідач повинен був здійснити протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами договору.

Оскільки Договір купівлі-продажу № Л/НКМ-22701п/НЮ підписано 01.09.2022 (іншої дати договір не містить), то відповідач повинен був сплатити позивачу грошові кошти (перша попередня оплата) у розмірі 1 351 796,25 грн у строк до 15.09.2022 включно.

Стосовно зазначених відповідачем обставин, що всі оплати за Товар здійснювались Покупцем після огляду наявних у Продавця на території підрозділів регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» - обсягів Товару та за погодження з повноважними особами Продавця, суд не бере їх до уваги, оскільки наявність таких підстав відсутня у Договорі та не є вирішальною для виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині здійснення попередньої оплати за товар.

Крім того, відповідач зазначає, що жодних рахунків від позивача не отримував, а наданий до позову рахунок № ЦЗВМБ-77/п від 02.09.2022 було надіслано не з електронної адреси позивача, яка зазначена у Договорі купівлі-продажу № Л/НКМ-22701п/НЮ від 01.09.2022, а з іншої - , яка умовами Договору не передбачена

Суд зазначає, що вказані заперечення відповідача не мають значення для вирішення спору у даній справі, оскільки у Договорі чітко зазначений строк виконання відповідачем обов`язку із здійснення попередньої оплати, а саме: 10 банківських днів з дати підписання сторонами договору.

При цьому позивачем долучено до матеріалів справи копію рахунку № ЦЗВМБ-77/п від 02.09.2022 на суму 1 351 796,25 грн, а також роздруківку з електронної пошти позивача про надсилання 05.09.2022 вказаного рахунку на електронну пошту відповідача.

Як погоджено сторонами у п. 2.6 Договору, рахунки для оплати вартості товару та послуг щодо організації навантаження товару надсилаються покупцю на адресу електронної пошти, що зазначена в реквізитах покупця в розділі 11 цього договору.

У розділі 11 Договору вказано електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСМЕТПРОМ» - . На вказану адресу і було надіслано рахунок № ЦЗВМБ-77/п від 02.09.2022 на суму 1 351 796,25 грн.

Також відповідач посилається на те, що наданий позивачем скріншот з електронної пошти на підтвердження факту направлення відповідачу рахунку є неналежним та недопустимим доказом, оскільки даний лист був направлений не ідентифікованою та не уповноваженою відповідно до умов Договору особою, без скріплення листа електронним цифровим підписом, а відтак, електронний лист позивача, яким останнім на електронну пошту відповідача було направлено рахунок, не породжує жодних зобов`язань для відповідача.

Стосовно даного твердження відповідача суд зазначає наступне.

Позивачем на підтвердження факту направлення відповідачу рахунку на здійснення попередньої оплати за Договором до матеріалів справи надано скріншот електронного листа, відправленого 05.09.2022 з електронної пошти філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» () на електронну пошту ТОВ «АЛЬЯНСМЕТПРОМ» (), наступного змісту: «Відповідно до умов договорів купівлі-продажу металобрухту, укладених між АТ «Укрзалізниця» та ТОВ «АЛЬЯНСМЕТПРОМ», направляємо рахунок на попередню оплату: № ЦЗВМБ-77/п від 02.09.2022 по договору від 01.09.2022 № Л/НКМ-22701п/НЮ на суму 1 351 796,25 грн», з прикріпленим файлом.

Cуд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах (ст. 6 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

На відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

У ч. 2 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. У частині третій зазначеної статті встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (ч. 3 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (п. 1 ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.ч. 5, 6 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України).

Лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення з відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки.

Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частини 3-5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено у п. 2.6. Договору, рахунки для оплати вартості товару надсилаються покупцеві на адресу електронної пошти, вказаної в реквізитах покупця в розділі 11 Договору.

З розділу 11 Договору вбачається, що адресою електронної пошти відповідача (покупця) є: .

З урахуванням наведених умов Договору, доказом, яким би підтверджувався факт направлення відповідачу рахунку на оплату, є саме електронний лист з відповідним рахунком, направлений на його електронну адресу: .

Відносно ж тверджень відповідача про те, що рахунок було надіслано з електронної адреси, не вказаної в договорі, останні відхиляються з огляду на те, що умовами п. 2.6 Договору не передбачено чіткого визначення адреси електронної пошти, з якої продавець має направляти рахунки на оплату вартості товару покупцеві, а лише зазначено, що рахунки для оплати вартості товару надсилаються покупцю на адресу електронної пошти, що зазначена в реквізитах покупця в розділі 11 цього договору, а пунктами 3.7., 8.6., 8.7. Договору визначені адреси електронної пошти, які мають використовуватися при виконанні інших умов Договору, не пов`язаних із надсиланням покупцеві рахунків на оплату товару.

Таким чином, умовами Договору передбачено направлення рахунку на оплату на електронну адресу відповідача (), на яку 05.09.2022 було направлено рахунок на оплату за Договором №Л/НКМ-22701п/НЮ від 01.09.2022 на суму 1 351 796,25 грн, що підтверджується роздруківкою (скріншотом) з електронної пошти, наданим позивачем.

Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу. Отже, вони мають бути засвідчені як паперові копії в порядку, встановленому чинним законодавством, та не підлягають засвідченню електронним підписом.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач не заперечує проти факту відправлення електронного листа з рахунком на оплату, а заперечує факт відправлення такого листа саме позивачем, посилаючись на відсутність електронного цифрового підпису, що, за доводами відповідача, не дозволяє встановити особу, яка склала та відправила електронний лист та її причетність до продавця за Договором.

Суд зазначає, що рахунок на оплату, направлений позивачем на електронну адресу відповідача, не є електронним документом у розумінні ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», адже не має його ознак, оскільки, підписаний звичайним підписом (вручну) заступником директора виконавчого філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» Євгеном Ірхіним та скріплений печаткою позивача.

Відтак, оскільки рахунок на оплату № ЦЗВМБ-77/п від 02.09.2022 не є електронним документом, тому питання про застосування електронного підпису при його оформленні та направленні не постає.

Крім того, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача про направлення рахунку на оплату № ЦЗВМБ-77/п від 02.09.2022 не уповноваженою Договором особою, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 95 Цивільного кодексу Україн філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Так, за умовами п. 2.1. Положення про Філію «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі також - Філія), Філія є відокремленим підрозділом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі також - Товариство), який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені та в інтересах Товариства, здійснює делеговані ним функції відповідно до мети, завдань та предмета діяльності Товариства.

Разом з тим, як вбачається з розділу 11 Договору, для розрахунків за товар вказані реквізити саме Філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця», а тому, логічним є направлення на електронну адресу відповідача рахунку на оплату за товар саме позивачем, а не будь-якою іншою філією.

У зв`язку з викладеним заперечення відповідача стосовно того, що філія «Центр забезпечення виробництва» не мала повноважень складати та надсилати рахунок на оплату відповідачу, спростовуються матеріалами справи.

Отже, як встановлено судом, відповідач повинен був сплатити позивачу суму першої попередньої оплати у розмірі 1 351 796,25 грн у строк до 15.09.2022 включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив вищевказану суму грошових коштів лише 20.01.2023 (900 000,00 грн) та 21.03.2023 (451 796,25 грн), тобто з простроченням термінів, передбачених п. 2.4.1. Договору.

Усі інші доводи відповідача не беруться судом до уваги, оскільки не спростовують неналежного виконання останнім зобов`язань за договором у частині своєчасного здійснення попередньої оплати у розмірі 1 351 796,25 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що за порушення Покупцем строків оплати за Товар та/або послуги щодо організації навантаження Товару, визначених пунктами 2.4, 2.5 цього Договору, Продавець має право стягувати з Покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочки виконання зобов`язання, за кожен день прострочки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 16.09.2022 по 16.03.2023, суд встановив його правильність та арифметичну вірність.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до статтей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 74-77, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСМЕТПРОМ» (02105, місто Київ, проспект Соборності, будинок 15, код 43855953) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» (03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 11/15, код ВП 40081347) штрафні санкції (пеню) у сумі 337 023 (триста тридцять сім тисяч двадцять три) грн 17 коп. та судовий збір у розмірі 5 055 (п`ять тисяч п`ятдесят п`ять) грн 35 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.09.2023.

Суддя О.Г. Удалова