ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"29" серпня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/771/23
Господарський суд Вінницької області у складі:
головуючий суддя Міліціанов Р.В.,
при секретарі Московчук Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 487 676,14 грн
09.06.2023 року на електронну адресу суду Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (вих. № 08/09-01 08.06.2023 року) (вх. № 769/23 від 09.06.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН ТРЕЙД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" про стягнення 487 676,14 грн заборгованості, з яких 348 001,06 грн основного боргу, 130 740,63 грн пені, 7 844,45 грн 3% річних, 1 090,00 грн інфляційних втрат за договором поставки № АЗ_1_3-РТ від 20.03.2023 року.
Ухвалою суду від 14.06.2023 року відкрито провадження у справі № 902/771/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).
Ухвалою суду від 31.07.2023 року закрито провадження у справі № 902/771/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН ТРЕЙД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" в частині стягнення 348 001,06 грн основного боргу за договором поставки № АЗ_1_3-РТ від 20.03.2023 року.
Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН ТРЕЙД" з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 5 220,02 грн, сплачений за подачу позовної заяви згідно платіжної інструкції № 181 від 07.06.2023 року (оригінал якої знаходиться в матеріалах справи).
14.08.2023 року по справі № 902/771/23 прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН ТРЕЙД" 7 844,45 грн - 3% річних, 1 090,00 грн - інфляційних втрат, 65 370,32 грн - пені, 2 095,12 грн - судових витрат зі сплати судового збору.
Відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН ТРЕЙД" 65 370,31 грн - пені.
18.08.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (вих. № 17/08-01 від 17.08.2023 року) про ухвалення додаткового рішення з приводу розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. У заяві останній просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.
Ухвалою суду від 21.08.2023 року призначено судове засідання для вирішення питання з приводу розподілу судових витрат понесених на професійну правничу допомогу у справі № 902/771/23 на 29.08.2023 року.
28.08.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 25.08.2023 року), в якому останній просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 8 000,00 грн.
Представники сторін правом участі не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
У відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено провести судове засідання за відсутності представника позивача.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Позивачем у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
За заявою про ухвалення додаткового рішення (вих. № 17/08-01 від 17.08.2023 року) позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 25 000,00 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи, 15.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН ТРЕЙД" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ВСП ГРУП" (Виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг № 15/06-01 (т. 1, а.с.119-122).
Відповідно п. 1.1 Договору, за дорученням Клієнта, Виконавець зобов`язується надати зазначені нижче юридичні (правові) послуги (Юридичні послуги), а Клієнт зобов`язується оплатити їх.
Обсяг юридичних послуг визначений п. 1.2 Договору.
За надання юридичних послуг Клієнт сплачує Виконавцеві щомісячну абонентську плату у розмірі 3 000 грн на місяць (без ПДВ). У абонентську плату входять послуги, передбачені у додатку № 1 до даного договору (п. 4.1 Договору).
Окрім платежів, що передбачені у п. 4.1 Договору, юридичні послуги, що надаються Виконавцем, оплачуються Клієнтом у залежності від обсягу часу, що його витрачено спеціалістом (спеціалістами) Виконавця на надання Юридичних послуг за Договором та які не входять у абонентську плату.
За змістом п. 4.2.2 Договору юридичні послуги, що надаються Виконавцем, оплачуються Клієнтом за ставками, що зазначені у тарифній сітці (Додаток № 2 до Договору) та не входять у абонентську плату.
Усі ставки, зазначені у Додатку № 2 до Договору (без ПДВ).
Договір набирає чинності з дня внесення Клієнтом обумовленого у п. 4.10 Договору авансу, але не раніше дня підписання договору, та діє до 31.12.2018 року. У разі відсутності письмової заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця до завершення строку дії договору, дія договору вважається подовженою на наступний календарний рік на умовах, передбачених Договором. У тому числі подовжується дія умови, викладеної у п. 6.1. Договору.
07.06.2023 року між сторонами укладено Додаток № 4 до договору про надання юридичних послуг № 15/06-01 від 15.06.2018 року, за змістом якого сторонами погоджено, що Клієнт доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу з питань представлення інтересів клієнта в господарських судах по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЙСИНСЬКИЙ МІЖГОСПОДАРСЬКИЙ КОМБІКОРОМОВИЙ ЗАВОД" за Договором поставки № АЗ_1_3-РТ від 20.03.2023 року, з питань стягнення суми заборгованості у розмірі 348 001,06 грн (з урахуванням ПДВ) розміру нарахованої пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а також судових витрат і витрат на професійну правничу допомогу.
Правнича допомога охоплює послуги передбачені пунктом 1.2. Договору про надання юридичних послуг від 15.06.2018 року № 15/06-01 (п. 2 Додатку).
Згідно п. 3 Додатку оплата за надання правничої допомоги згідно з цим додатком здійснюється у наступному порядку:
- перед початком виконання доручення Клієнт здійснює передоплату на рахунок Виконавця за написання позовної заяви, вивчення всіх матеріалів справи, вивчення судової практики, розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, подачі позовної заяви до суду 25 000,00 грн (без ПДВ) за участь у першій інстанції.
Згідно рахунку № 000227 від 08.06.2023 року позивачем сплачено на користь адвокатського об`єднання 25 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 183 від 09.06.2023 року на суму 15 000,00 грн та № 257 від 25.07.2023 року на суму 10 000,00 грн.
Також, до договору між сторонами підписано акт виконаних робіт № 000232 від 30.06.2023 року.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
В якості підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем долучено до справи договір про надання юридичних послуг № 15/06-01 від 15.06.2018 року, додаток № 1 до договору про надання юридичних послуг № 15/06-01 від 15.06.2018 року, додаток № 4 до договору про надання юридичних послуг № 15/06-01 від 15.06.2018 року, рахунок № 000227 від 08.06.2023 року, платіжні інструкції № 183 від 09.06.2023 року на суму 15 000,00 грн та № 257 від 25.07.2023 року на суму 10 000,00 грн, акт виконаних робіт № 000232 від 30.06.2023 року, детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги від 17.08.2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1313396 від 08.06.2023 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 003256 від 30.01.2015 року.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Процесуальне законодавство визначає основні критерії визначення та розподілу судових витрат, до яких слід віднести дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, відповідність складності та значення справи для сторін.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 Постанови ВП ВС від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).
Враховуючи обсяг виконаної правової роботи, суд вважає завищеним заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу на рівні 25 000,00 грн, зокрема матеріали справи не містять відзиву на позов.
Крім того, до обсягу витрат на професійну правничу допомогу включено:
- вивчення матеріалів справи;
- вивчення судової практики.
Однак, суду не доведено, які саме інші матеріали справи, окрім поданих безпосередньо позивачем, було вивчено.
Також, зміст позовної заяви, інших заяв по справі не містять посилань на правові висновки Верховного Суду, тому суду не доведено надання віждповідного виду правничої допомоги.
Суд не прийнято до уваги при вирішенні спору заяву про зменшення позовних вимог від 26.07.2023 року (т. 1 а.с. 95-100), оскільки позивачем збільшено суми нарахувань відсотків річних, інфляційних втрат та пені, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 247 ГПК України.
Додатково суд зауважує, що положеннями п. п. 4.1., 4.2. Договору визначено оплату гонорару залежно від обсягу витраченого часу, а не у фіксованому розмірі (однак при визначенні суми гонорару не наведено обсягу витраченого адвокатом часу); Додаток № 4 до договору про надання юридичних послуг № 15/06-01 від 15.06.2018 року, передбачає представництво інтересів також і у інших справах по взаємовідносинах з ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод".
Тому, встановлення відповідного розміру виключно за надання послуг у одній справі суд вважає надмірним.
Підсумовуючи суд доходить висновку про наявність виключних підстав для зменшення витрат на правову допомогу.
При цьому, під час судового провадження відповідачем погашено суму основного боргу у розмірі 348 001,06 грн.
Тому, ціна позову не може бути єдиним критерієм складності справи.
Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з обставин даної справи, суд керуючись засадою пропорційності, обґрунтованості, розумності, статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН ТРЕЙД" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають визначенню та стягненню з відповідача на рівні 15 000,00 грн.
Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОН ТРЕЙД" про розподіл судових витрат (вих. № 17/08-01 від 17.08.2023 року) задовольнити частково.
3. Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн - залишити за позивачем.
4. Видати наказ після набрання додатковим судовим рішенням законної сили.
Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 04.09.2023 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи