РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2023 року справа № 927/665/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства «Бронкс», вул. Універсальна, буд. 10, м. Дніпро, 49024, електронна адреса:

до відповідача: філії «Новгород-Сіверське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», вул. Губернська, 15А, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, електронна адреса:

про стягнення 1 029 417,32 грн.

представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

встановив:

Приватним підприємством «Бронкс» подано позов до філії «Новгород-Сіверське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення 925789,84 грн. основного боргу, 19175,26 грн. 3% річних, 84452,22 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань за Договорами поставки товару №2017/01-01 від 01.01.2017, №2018/01-03 від 03.01.2018, №2020/01-03 від 03.01.2020, №2021/01-03 від 03.01.2021, №2022/01-11 від 11.01.2022.

Ухвалою суду від 15.05.2023 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.06.2023, учасникам справи встановлено строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

Ухвала суду від 15.05.2023 відповідачем отримана 23.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.47 т.2).

Ухвала суду від 15.05.2023, направлена позивачу на адресу, зазначену у позовній заяві, повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

22.05.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли клопотання від 22.05.2023 про участь у судовому засіданні 14.06.2023 в режимі відеоконференції представника позивача Шевченка М.І., поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 25.05.2023 задоволено клопотання позивача, призначено проведення підготовчого засідання 14.06.2023 за участю представника позивача Шевченка М.І. в режимі відеоконференції.

08.06.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання вих.№01/710 від 08.06.2023 про участь представника відповідача Костюченка В.К. 14.06.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке не підписано Електронним цифровим підписом.

Ухвалою суду від 09.06.2023 відмовлено у задоволені клопотання відповідача №01/710 від 08.06.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

12.06.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання вих.№01/712 від 12.06.2023 про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання 14.06.2023, яке не підписано ЕЦП.

13.06.2023 від відповідача у межах строків, встановлених судом, надійшов відзив на позов від 07.06.2023 з додатками, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що твердження позивача не відповідають дійсності. Відповідач зазначає, що на виконання договорів позивачу була виготовлена продукція, яка зберігається на складах, яку саме позивач мав забрати зі складу, але в силу певних обставин не зробив цього. З доданих до позову документів вбачається, що позивач самостійно забирав продукцію зі складів відповідача та самостійно винаймав для цього перевізників, а продукцію спрямовував в Донецьку область (практично завжди в м. Маріуполь). Отже, у позивача виникли складності з виконанням договорів поставки у 2022 році через збройну агресію російської федерації у м. Маріуполь. Оскільки зміни в договори поставки не вносилися, позивач залишається зобов?язаним отримати продукцію, яку він передплатив за договорами. У відзиві відповідач зазначив, що ним плануються судові витрати в розмірі 5000,00 грн. на отримання правової допомоги (а.с.71-77 т.2).

Відзив на позов від 07.06.2023 отримано позивачем 14.07.2023, що підтверджується роздруківкою трекінгу Укрпошти.

У підготовчому засіданні 14.06.2023 судом встановлено участь в режимі відеоконференції представника позивача - Шевченко Н.М. та запропоновано приймати участь під власним електронно-цифровим підписом. Перевіривши повноваження представника позивача, Шевченко Н.М. не була допущена до участі у справі у зв?язку з відсутністю належних повноважень на представництво інтересів позивача в суді.

Представник відповідача у підготовче засідання 14.06.2023 не прибув.

У судовому засіданні 14.06.2023 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 20.07.2023, про що сторін повідомлено ухвалою суду від 14.06.2023.

Ухвала суду від 14.06.2023 відповідачем отримана 20.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.85 т.2).

Ухвала суду від 14.06.2023, направлена позивачу на адресу, зазначену у позовній заяві, повернута до суду відділенням поштового зв?язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

03.07.2023 через систему «Електронний суд» у строк, встановлений судом, від позивача надійшла відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України від 30.06.2023. У відповіді на відзив позивач заперечує доводи відповідача, викладені у відзиві та вказує на те, що відповідач у листі №01/638 від 30.08.2022 за підписом керівника повідомив, що підприємство жодним чином не ухиляється від сплати боргу в розмірі 2127058,99 грн. і просить розстрочити його сплату до 01.11.2022, а також зазначає про складності різного характеру на підприємстві, які пов?язані з бойовими діями, фактично зазначеним листом відповідач визнає наявність переплати позивачем грошових коштів. Залишки продукції були забрані позивачем 28.01.2022 згідно з товарно-транспортною накладною №0103 від 28.01.2022 та видатковою накладною №105 від 28.01.2022. Відповідачем порушено графік постачання, що суперечить строкам поставки продукції за п.4.3. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022. Заявки виконані частково, за лютий 2022 - не виконана. Наразі відповідачем навмисно затягується погашення боргу та здійснюється користування грошовими коштами позивача. Повернення грошових коштів частинами підтверджують факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов?язань (а.с.88-106 т.2).

Судом встановлено, що відзив на позов від 07.06.2023 отримано позивачем 14.07.2023, що підтверджується трекінгом Укрпошти. Відповідь на відзив, згідно з ухвалою суду від 15.05.2023, позивач повинен був надати у строк до п?яти з днів з дня отримання відзиву, тобто до 19.07.2023 включно.

Оскільки відповідь на відзив від 30.06.2023 надійшла до суду через систему «Електронний суд» 03.07.2023, вона вважається поданою позивачем у строк, встановлений судом.

Однак подана позивачем через систему «Електронний суд» відповідь на відзив від 30.06.2023 не містить доказів направлення її відповідачу.

Представники сторін у підготовче засідання 20.07.2023 не прибули.

Заяв та клопотань від сторін не надходило.

У судовому засіданні 20.07.2023 суд протокольно закрив підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.08.2023, про що сторін повідомлено ухвалою суду від 20.07.2023, яка отримана позивачем 28.07.2023, відповідачем - 25.07.2023, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 21.07.2023.

09.08.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача. У поданому клопотанні представник позивача просить суд розгляд справи по суті, призначений на 09.08.2023 не відкладати та розглянути справу без участі та присутності позивача, а також зазначає, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Представники сторін у судове засідання 09.08.2023 не прибули.

Клопотання представника позивача про розгляд справи без участі та присутності сторони позивача задоволено судом, оскільки участь в судовому засіданні є процесуальним правом сторони.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 09.08.2023 судом підписано вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

11.01.2022 між Державним підприємством «Новгород-Сіверське лісове господарство» (постачальник) та Приватним підприємством «БРОНКС» (покупець) було укладено Договір №2022/01-11 поставки товару від 11.01.2022 (далі - Договір №2022/01-11 від 11.01.2022, а.с.15-18 т.2).

Відповідно до п.1.1.-1.4. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022 постачальник зобов`язується виготовляти та систематично, планомірно в зазначений термін поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

Постачальник зобов?язується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у замовленнях (далі - Заявках) покупця, що є невід?ємними частинами даного договору та коригуються кожного місяця, відповідно до потреб покупця.

Загальна вартість даного Договору визначається переліком фактично поставленого товару, отриманого протягом дії цього Договору, згідно товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, які виконують функцію специфікації, та є невід`ємною частиною даного Договору.

Поставка товару здійснюється постачальником за адресами згідно замовленням.

Згідно з п. 3.4. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022 постачальник за даним Договором поставляє покупцю товари із залишковим терміном придатності з дня поставки, гарантує якість та надійність товару, що всі товари не мають дефектів, пов`язаних із матеріалом, з якого вони виготовлені, або з процесом їх виробництва, що постачається протягом 2022 року з моменту підписання договору. При виявленні виробничих дефектів у товарі при його прийманні, виклик представника постачальника обов`язковий. Термін усунення недоліків або заміни товару (доукомплектування) визначається сторонами з моменту виявлення дефектів. Постачальник проводить безкоштовну заміну товару, або його частини.

Пунктами 4.2., 4.3. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022 передбачено, що замовлення покупця на поставку товарів є обов?язковими для постачальника. В замовленні покупцем вказується асортимент товару, місце і час поставки товару.

Поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом не більше ніж трьох-семи днів з моменту отримання відповідного замовлення або протягом строку, визначеного у самому замовленні. Допускається дострокова поставка товару за умови наявності згоди покупця. Про дату дострокової поставки постачальник повідомляє покупця через телефонний зв`язок.

У п.4.4. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022 сторони погодили, що моментом здійснення поставки товарів постачальнику є їх отримання покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (товарно-транспортна накладна, видаткова накладна).

При неповному (частковому) прийнятті товару постачальник зобов?язується передати покупцю відповідно виправлені товарно-супроводжувальні документи протягом двох днів з моменту поставки (п. 4.8. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022).

У відповідності до п. 5.1.-5.4. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022 покупець оплачує поставлені товари за цінами, вказаними у замовленні та товаросупроводжувальній документації, на умовах даного договору в порядку і формах, які не суперечать чинному законодавству.

Розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюються у строк, попередньо домовлений між сторонами.

Розрахунок здійснюється в безготівковій формі в національній грошовій одиниці України, передплата. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, поступає на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктами 7.1., 7.2. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022 визначено, що за недотримання умов даного Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України, користуються Господарським та Цивільним кодексами України, якими встановлено види оперативно-господарських санкцій, підстави та порядок їх застосування.

Сторони не несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов?язань за Договором, якщо таке невиконання чи неналежне виконання сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин. Форс-мажорними вважаються будь-які обставини, які носять непереборний, масовий характер і роблять неможливим належне виконання зобов?язань за даним Договором. Сторона, яка не може виконати зобов?язання у зв?язку з дією форс-мажорних обставин, повинна при першій же можливості негайно письмово повідомити іншу сторону про настання, прогнозований строк дії і припинення цих обставин, інакше вважається, що форс-мажорні обставини були відсутні.

Згідно з п. 8.1.-8.3. Договору №2022/01-11 від 11.01.2022 договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022.

В разі, якщо за тридцять днів до закінчення строку дії Договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його, то дія Договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах.

Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від виконання своїх обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами попередньо існували господарські правовідносини на підставі раніше укладених Договорів поставки товару №2017/01-01 від 01.01.2017, №2018/01-03 від 03.01.2018, №2020/01-03 від 03.01.2020, №2021/01-03 від 03.01.2021 з аналогічними умовами поставки товару та порядку розрахунків.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Державного підприємством «Новгород-Сіверське лісове господарство» (ідентифікаційний код юридичної особи 00993538) 31.10.2022 внесено запис 032000023 про перебування юридичної особи в стані припинення в результаті її реорганізації. Державне підприємство «Новгород-Сіверське лісове господарство» є правонаступником Державного підприємства «Семенівське лісове господарство» (а.с.34-42 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Як зазначає позивач у позовній заяві, станом на 11.01.2022 (дату укладення Договору №2022/01-11 від 11.01.2022) внаслідок господарських правовідносин на користь позивача утворилась заборгованість в сумі 2127058,99 грн., що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022-25.07.2022 між Державним підприємством «Новгород-Сіверське лісове господарство» і Приватним підприємством «БРОНКС» за Договором №2022/01-11 від 11.01.2022, з приміткою «За даними Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» на 25.07.2022 заборгованість на користь Приватного підприємства «БРОНКС» 2127058,99 грн., підписаного сторонами (а.с.20 т.2).

Державним підприємством «Новгород-Сіверське лісове господарство», як правонаступником припиненого Державного підприємства «Семенівське лісове господарство» складено Акт звірки взаємних розрахунків за 2021 рік між Державним підприємством «Семенівське лісове господарство» і Приватним підприємством «БРОНКС», відповідно до якого за даними Державного підприємства «Семенівське лісове господарство» на 31.12.2021 заборгованість на користь Приватного підприємства «БРОНКС» становить 1201269,15 грн. (а.с.21 т.2).

За доводами позивача, відповідач як правонаступник припиненого підприємства, визнав факт заборгованості перед позивачем по невиконаним Державним підприємством «Семенівське лісове господарство» господарським зобов`язанням в сумі 1201269,15 грн. і включив цю суму в свої кредитні зобов`язання.

Матеріали справи свідчать, що позивачем направлено відповідачу Вимоги про повернення грошових коштів вих.№2022/08-28 від 28.07.2022, №2022/08-28 від 08.08.2022, №2022/08-17 від 17.08.2022 (а.с.27-33 т.1).

Державне підприємство «Новгород-Сіверське лісове господарство» у листі №01/638 від 30.08.2022 повідомив позивача, що жодним чином не ухиляється від сплати боргу в розмірі 2127058,99 грн., але, враховуючи економічне становище (ведення активних бойових дій, зниження реалізації продукції, зменшення робочого дня внаслідок форс-мажорних обставин), просить розстрочити сплату боргу до 01.11.2022 (а.с.44 т.1).

Позивач зазначає про часткове повернення відповідачем боргу у розмірі 1201269,15 грн. згідно з платіжними інструкціями №11886 від 28.09.2022 на суму 300 000,00 грн., №13133 від 29.11.2022 на суму 300 000,00 грн., №13446 від 22.12.2022 на суму 601269,15 грн., призначення платежу: повернення кредиторської заборгованості згідно договору від 11.01.2022 №2022/01-11 (а.с.22-24 т.2).

У позові позивач зазначає, що на підставі п. 8 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 № 863 «Про припинення державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» та затвердження складу комісії», наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 09.01.2023 № 74 «Про затвердження передавального акту державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство». Відповідно до п. 3.1. Положення про філію «Новгород-Сіверське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» філія діє від імені Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та в його інтересах.

Матеріали справи містять підписаний та скріплений печатками сторін Акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2023-06.02.2023 між Філія «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України» і Приватним підприємством «БРОНКС», відповідно до якого за даними Державного підприємства «Семенівське лісове господарство» за договором №2022/01-11 від 11.01.2022, згідно з яким за даними Філія «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України» на 06.02.2023 заборгованість на користь Приватного підприємства «БРОНКС» становить 925789,84 грн. Зі сторони Філії «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України» зазначений Акт підписано інженером з реалізації 1 категорії Балабко Л. та головним бухгалтером Бойчук І. (а.с.19 т.2).

За доводами позивача, вищезазначений Акт звірки, підписаний зі сторони відповідача уповноваженою особою - головним бухгалтером Бойчук Інною, може вважатися доказом у справі, який відображає і підтверджує заборгованість у розмірі 925 789,84 грн., яка визнається Філією «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України».

На підтвердження існування між сторонами довгострокових господарських правовідносин позивач посилається на раніше укладені між сторонами Договори поставки товару №2017/01-01 від 01.01.2017, №2018/01-03 від 03.01.2018, №2020/01-03 від 03.01.2020, №2021/01-03 від 03.01.2021, які містять аналогічні умови поставки товару, зазначені у Договорі №2022/01-11 від 11.01.2022.

Замовлення (заявки) покупця на поставку товару в матеріалах справи відсутні.

Позивач у позовній заяві вказує на те, що на підставі Договору поставки товару №2018/01-03 від 03.01.2018 (а.с.46-50 т.1) позивачем у 2018 році було сплачено 3 700 000,00 грн., і з урахуванням заборгованості на початок року у розмірі 40 247,67 грн., загальна сума сплачених позивачем коштів становила 3 740 247,67 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №173 від 03.01.2018 на суму 200 000,00 грн., №177 від 16.01.2018 на суму 400 000,00 грн., №178 від 16.01.2018 на суму 100 000,00 грн., №183 від 05.02.2018 на суму 300 000,00 грн., №184 від 08.02.2018 на суму 150 000,00 грн., №185 від 13.02.2018 на суму 50 000,00 грн., №206 від 29.03.2018 на суму 100 000,00 грн., №234 від 11.05.2018 на суму 250 000,00 грн., №257 від 15.06.2018 на суму 150 000,00 грн., №272 від 10.07.2018 на суму 200 000,00 грн., №282 від 16.07.2018 на суму 150 000,00 грн., №298 від 10.08.2018 на суму 500 000,00 грн., №300 від 14.08.2018 на суму 250 000,00 грн., №301 від 17.08.2018 на суму 50 000,00 грн., №327 від 24.09.2018 на суму 100 000,00 грн., №335 від 05.10.2018 на суму 400 000,00 грн., №353 від 22.11.2018 на суму 250 000,00 грн., №358 від 27.11.2018 на суму 50 000,00 грн., №365 від 30.11.2018 на суму 50 000,00 грн. (а.с.58-76 т.1).

Згідно з платіжною інструкцією №760 від 29.03.2018 відповідач повернув позивачу 100 000,00 грн., призначення платежу: повернення зайво перерахованих коштів згідно дог. №2018/01-03 від 03.01.2018 (а.с.57 т.1).

У 2018 році відповідачем відвантажено позивачу товару на суму 3 411 336,99 грн., шо підтверджується видатковими накладними №66 від 15.01.2018 на суму 237 100,60 грн., №155 від 01.02.2018 на суму 244 166,26 грн., №215 від 14.02.2018 на суму 32 034,00 грн., №321 від 23.02.2018 на суму 233 183,82 грн., №495 від 20.03.2018 на суму 238 041,40 грн., №436 від 29.03.2018 на суму 88 217,60 грн., товарно-транспортної накладної №00409 від 29.03.2018, №1159 від 13.06.2018 на суму 224 699,69 грн., №1285 від 02.07.2018 на суму 246 320,94 грн., №1594 від 14.08.2018 на суму 222 162,89 грн., №1618 від 20.08.2018 на суму 222 162,89 грн., №1740 від 05.09.2018 на суму 222 162,89 грн., №1808 від 11.09.2018 на суму 222 162,89 грн., №1865 від 20.09.2018 на суму 222 162,89 грн., №2145 від 07.11.2018 на суму 223 473,28 грн., №2477 від 26.12.2018 на суму 228 345,26 грн., актами надання послуг №66 від 15.01.2018 на суму 4892,55 грн., №155 від 01.02.2018 на суму 5149,35 грн., №321 від 23.02.2018 на суму 6242,39 грн., №495 від 20.03.2018 на суму 6204,69 грн., №1159 від 13.06.2018 на суму 7232,84 грн., №1285 від 02.07.2018 на суму 9360,48 грн., №1594 від 14.08.2018 на суму 9343,17 грн., №1618 від 20.08.2018 на суму 45632,01 грн., №1740 від 05.09.2018 на суму 9340,40 грн., №1808 від 11.09.2018 на суму 46178,40 грн., №1865 від 20.09.2018 на суму 45526,64 грн., №2145 від 07.11.2018 на суму 9836,77 грн. (а.с.77-105 т.1).

Залишок сплачених позивачем коштів на 01.01.2019 становить 328 910,68 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом за 2018 рік між ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» і Приватним підприємством «БРОНКС», у якому зазначено, що за даними Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» на 31.12.2018 заборгованість на користь Приватного підприємства «БРОНКС» 328 910,68 грн. (а.с.56 т.1).

Позовна заява містить примітку: оскільки в оформленні документації з боку «Новгород-Сіверське лісгосп» є технічні помилки, додатково позивачем надається Договір №2017/01-01 від 01.01.2017 (а.с.51-55 т.1).

Позивачем у 2019 році було сплачено відповідачу 1 050 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №409 від 31.01.2019 на суму 50 000,00 грн., №498 від 30.07.2019 на суму 300 000,00 грн., №521 від 30.08.2019 на суму 300 000,00 грн., №552 від 30.09.2019 на суму 100 000,00 грн., №624 від 21.12.2019 на суму 300 000,00 грн. (а.с.106-110 т.1).

У 2019 році відповідачем відвантажено позивачу товару на суму 1 228 657,51 грн., шо підтверджується видатковими накладними №1573 від 26.07.2019 на суму 210 738,89 грн., №1635 від 31.07.2019 на суму 210 738,89 грн., №1829 від 01.09.2019 на суму 210 738,90 грн., №1356 від 30.09.2019 до ТТН №1331 від 30.09.2019 на суму 114 210,00 грн., №2236 від 18.10.2019 на суму 210 738,90 грн., №2619 від 21.12.2019 до ТТН №005610 від 21.12.2019 на суму 113 761,20 грн., №1720 від 21.12.2019 до ТТН №1659 від 21.12.2019 на суму 113 769,60 грн., актами надання послуг №46 від 05.01.2019 на суму 9059,71 грн., №1573 від 25.07.2019 на суму 8096,75 грн., №1635 від 31.07.2019 на суму 8096,75 грн., №1829 від 01.09.2019 на суму 8105,81 грн., №2236 від 18.10.2019 на суму 8132,12 грн., №2619 від 21.12.2019 на суму 1234,99 грн., №1720 від 21.12.2019 на суму 1235,00 грн. (а.с.111-127 т.1).

Залишок сплачених позивачем коштів на 01.01.2020 становить 150 253,17 грн.

Позивачем зазначено, що на підставі Договору поставки товару №2020/01-03 від 03.01.2020 (а.с.128-132 т.1) у 2020 році ним було сплачено 2 677 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №676 від від 31.01.2020 на суму 100 000,00 грн., №678 від 31.01.2020 на суму 70 000,00 грн., №679 від 31.01.2020 на суму 17 000,00 грн., №694 від 25.02.2020 на суму 150 000,00 грн., №703 від 28.02.2020 на суму 150 000,00 грн., №739 від від 31.03.2020 на суму 100 000,00 грн., №828 від 12.06.2020 на суму 100 000,00 грн., №834 від 16.06.2020 на суму 200 000,00 грн., №838 від 19.06.2020 на суму 100 000,00 грн., №854 від 26.06.2020 на суму 100 000,00 грн., №859 від від 30.06.2020 на суму 90 000,00 грн., №911 від 29.07.2020 на суму 200 000,00 грн., №943 від 25.08.2020 на суму 100 000,00 грн., №948 від 26.08.2020 на суму 100 000,00 грн., №955 від 27.08.2020 на суму 100 000,00 грн., №975 від від 14.09.2020 на суму 200 000,00 грн., №1004 від 28.09.2020 на суму 150 000,00 грн., №1062 від 11.11.2020 на суму 200 000,00 грн., №1090 від 23.11.2020 на суму 150 000,00 грн., №1091 від 27.11.2020 на суму 100 000,00 грн., №1114 від 09.12.2020 на суму 200 000,00 грн. (а.с.134-154 т.1).

У призначенні платежу частини платіжних інструкцій (а.с.134-138 т.1) йде посилання на Договір поставки №2019/03-07 від 07.03.2019, який у матеріалах справи відсутній.

У 2020 році відповідачем відвантажено позивачу товару на суму 2 336 599,33 грн., шо підтверджується товарно-транспортними накладними та видатковими накладними №0068 від 30.01.2020, №75 від 30.01.2020 на суму 121 635,10 грн.; №0069 від 30.01.2020, №76 від 30.01.2020 на суму 102 805,20 грн.; №0139 від 28.02.2020, №160 від 28.02.2020 на суму 124 410,40 грн.; №0223 від 30.03.2020, №262 від 30.03.2020 на суму 77 099,90 грн.; №0308 від 24.04.2020, №349 від 24.04.2020 на суму 78 626,00 грн.; №0500 від 02.06.2020, №553 від 02.06.2020 на суму 82 542,00 грн.; №0524 від 12.06.2020, №579 від 12.06.2020 на суму 82 542,00 грн.; №0533 від 16.06.2020, №588 від 16.06.2020 на суму 83 830,00 грн.; №0555 від 22.06.2020, специфікація від 22.06.2020 на суму 81 203,60 грн.; №0654 від 13.07.2020, №721 від 13.07.2020 на суму 82 542,00 грн.; №0676 від 17.07.2020, №745 від 17.07.2020 на суму 102 900,00 грн.; №0677 від 17.07.2020, №746 від 17.07.2020 на суму 89 236,00 грн.; №0704 від 22.07.2020, №773 від 17.07.2020 на суму 91 000,00 грн.; №0747 від 28.07.2020, №818 від 28.07.2020 на суму 86 525,60 грн.; №0770 від 31.07.2020, №841 від 31.07.2020 на суму 37 962,40 грн.; №0808 від 11.08.2020, №879 від 11.08.2020 на суму 88 944,80 грн.; №0879 від 25.08.2020, №952 від 25.08.2020 на суму 96 124,00 грн.; №0919 від 04.09.2020, №1414 від 04.09.2020 на суму 96 124,00 грн.; №0964 від 14.09.2020, №1032 від 14.09.2020 на суму 86 352,00 грн.; №1059 від 08.10.2020, №1140 від 08.10.2020 на суму 95 956,00 грн.; №1119 від 20.10.2020, №1203 від 20.10.2020 на суму 87 220,00 грн.; №1167 від 30.10.2020, №1253 від 30.10.2020 на суму 81 956,00 грн.; №1172 від 03.11.2020, №1258 від 03.11.2020 на суму 98 635,61 грн.; №1212 від 13.11.2020, №1301 від 13.11.2020 на суму 78 730,00 грн.; №1249 від 27.11.2020, №1342 від 27.11.2020 на суму 67 530,00 грн.; №1309 від 15.12.2020, №1406 від 15.12.2020 на суму 106 076,16 грн.; №1345 від 29.12.2020, №1455 від 29.12.2020 на суму 28 090,56 грн. (а.с.155-208 т.1).

Залишок сплачених позивачем коштів на 01.01.2021 становить 490 653,84 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом за 2020 рік між ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» і Приватним підприємством «БРОНКС», у якому зазначено, що за даними Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» на 31.12.2020 заборгованість на користь Приватного підприємства «БРОНКС» 490 653,84 грн. (а.с.133 т.1).

Позивачем зазначено, що на підставі Договору поставки товару №2021/01-03 від 03.01.2021 (а.с.209-213 т.1) у 2021 році ним було сплачено 3 100 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №1160 від 27.01.2021 на суму 200 000,00 грн., №1192 від 19.02.2021 на суму 200 000,00 грн., №1219 від 10.03.2021 на суму 200 000,00 грн., №1264 від 27.04.2021 на суму 200 000,00 грн., №1287 від 17.05.2021 на суму 200 000,00 грн., №1336 від 22.06.2021 на суму 200 000,00 грн., №1369 від 19.07.2021 на суму 300 000,00 грн., №1396 від 29.07.2021 на суму 100 000,00 грн., №1430 від 20.08.2021 на суму 300 000,00 грн., №1436 від 26.08.2021 на суму 500 000,00 грн., №1539 від 23.11.2021 на суму 300 000,00 грн., №1571 від 14.12.2021 на суму 300 000,00 грн., №1598 від 28.12.2021 на суму 100 000,00 грн. (а.с.215-227 т.1).

У 2021 році відповідачем здійснено повернення коштів на суму 500 000,00 грн. на підставі платіжних інструкцій №1337 від 28.04.2021 на суму 200 000,00 грн., №1602 від 18.05.2021 на суму 200 000,00 грн., №2802 від 19.07.2021 на суму 100 000,00 грн. (а.с.228-230 т.1).

У 2021 році відповідачем відвантажено позивачу товару на суму 2 555 934,00 грн., шо підтверджується товарно-транспортними накладними та видатковими накладними №0038 від 16.01.2021, №39 від 16.01.2021 на суму 91 290,40 грн.; №0089 від 27.01.2021, №91 від 27.01.2021 на суму 85 612,00 грн.; №0162 від 15.02.2021, №167 від 15.02.2021 на суму 90 205,60 грн.; №0226 від 27.02.2021, №235 від 27.02.2021 на суму 81 732,79 грн.; №0275 від 16.03.2021, №294 від 16.03.2021 на суму 91 963,00 грн.; №0346 від 31.03.2021, №370 від 31.03.2021 на суму 99 501,10 грн.; №0489 від 29.04.2021, №536 від 29.04.2021 на суму 115 616,44 грн.; №0509 від 07.05.2021, №567 від 07.05.2021 на суму 108 987,82 грн.; №0602 від 03.06.2021, №674 від 03.06.2021 на суму 115 547,83 грн.; №0652 від 18.06.2021, №734 від 18.06.2021 на суму 154 721,18 грн.; №0717 від 07.07.2021, №804 від 07.07.2021 на суму 153 573,68 грн.; №0811 від 28.07.2021, №906 від 28.07.2021 на суму 86 973,68 грн.; №0903 від 19.08.2021, №1006 від 19.08.2021 на суму 171 843,68 грн.; №0997 від 15.09.2021, специфікація від 15.09.2021 на суму 144 483,68 грн.; №1286 від 23.11.2021, №1414 від 23.11.2021 на суму 156 210,00 грн.; №1290 від 25.11.2021, №1418 від 25.11.2021 на суму 153 154,44 грн.; №1365 від 17.12.2021, №1496 від 17.12.2021 на суму 154 516,68 грн. (а.с.231-250 т.1, 1-14 т.2).

Залишок сплачених позивачем коштів на 01.01.2022 становить 1 034 719,84 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом за 2021 рік між ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» і Приватним підприємством «БРОНКС», у якому зазначено, що за даними Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» на 31.12.2021 заборгованість на користь Приватного підприємства «БРОНКС» 1 034 719,84 грн. (а.с.214 т.1).

На підставі Договору №2022/01-11 від 11.01.2022 у 2022 році було передано позивачу Державним підприємством «Семенівське лісове господарство» по Акту звірки суму 1 201 269,15 грн.; відповідачем здійснено поставку товару у 2022 році на підставі товарно-транспортної накладної №0103 від 28.01.2022 та видаткової накладної №105 від 28.01.2022 на суму 108 930,00 грн. (а.с.25-26 т.2); відповідачем здійснено часткове повернення позивачу коштів на суму 1 201 269,15 грн., згідно з платіжними інструкціями: №11886 від 28.09.2022 на суму 300 000,00 грн., №13133 від 29.11.2022 на суму 300 000,00 грн., №13446 від 22.12.2022 на суму 601269,15 грн., призначення платежу: повернення кредиторської заборгованості згідно договору від 11.01.2022 №2022/01-11 (а.с.22-24 т.2), що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022-25.07.2022 між Державним підприємством «Новгород-Сіверське лісове господарство» і Приватним підприємством «БРОНКС» за Договором №2022/01-11 від 11.01.2022, з приміткою «За даними Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» на 25.07.2022 заборгованість на користь Приватного підприємства «БРОНКС» 2127058,99 грн. (а.с.20 т.2).

Залишок коштів станом на 01.01.2023 становить 925 789,84 грн., що підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін Актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2023-06.02.2023 між Філія «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України» і Приватним підприємством «БРОНКС» за договором №2022/01-11 від 11.01.2022, згідно з яким за даними Філія «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України» на 06.02.2023 заборгованість на користь Приватного підприємства «БРОНКС» становить 925 789,84 грн. (а.с.19 т.2).

Наявність неповернутого відповідачем позивачу залишку кошів у сумі 925 789,84 грн., який утворився внаслідок виконання господарських зобов?язань за Договорами поставки, стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Крім того, позивачем нараховано та пред?явлено до стягенння 19 175,26 грн. 3% річних та 84 452,22 грн. інфляційних втрат.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Зазначена стаття повністю кореспондується зі ст.174 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності і вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами попередньо існували господарські правовідносини на підставі раніше укладених Договорів поставки товару №2017/01-01 від 01.01.2017, №2018/01-03 від 03.01.2018, №2020/01-03 від 03.01.2020, №2021/01-03 від 03.01.2021, а також на підставі Договору поставки товару №2022/01/11 від 11.01.2022, у відповідності до умов яких відповідачем (постачальником) передавалась у власність позивача (покупця) продукція, а останнім здійснювалися розрахунки у формі предплати.

Замовлення (заявки) покупця на поставку товару в матеріалах справи відсутні.

Факт здійснення позивачем предплати підтверджується платіжними інструкціями, копії яких додано до матеріалів справи.

Суд зазначає, що частина платіжних інструкцій (а.с.134-138 т.1) у призначенні платежу містить призначення платежу «плата за продукцію згідно договору поставки №2020/01-03 від 03.01.2020», але зазначений Договір поставки №2020/01-03 від 03.01.2020 у матеріалах справи відсутній.

Водночас відповідачем не спростовано та не заперечено факт укладення між сторонами Договору поставки №2020/01-03 від 03.01.2020, а тому здійснені позивачем платежі розцінюються як такі, що здійснені в межах договірних відносин між сторонами.

Факт передачі постачальником у власність покупця продукції підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами надання послуг, копії яких додаються.

Твердження відповідача про те, що позивач мав самостійно забрати продукцію зі складу відповідача, як це робив раніше і винаймав для цього перевізників, тобто залишається зобов?язаним отримати продукцію, яку він передплатив за договорами, є необґрунтованими, оскільки Договори поставки товару містять умови згідно з якими саме постачальник (відповідач) зобов?язаний поставити і передати у власність покупця (позивача) товар; поставка товару здійснюється постачальником за адресами згідно замовленням; поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом не більше ніж трьох-семи днів з моменту отримання відповідного замовлення або протягом строку, визначеного у самому замовленні (п.1.1., 1.4., 4.3. Договорів поставки товару).

Актами звірки взаєморозрахунків, підписаних сторонами та скріплених їх печатками підтверджується періодичне існування залишку сплачених позивачем коштів, а саме: станом на 01.01.2018 - 40 247,67 грн.; станом на 31.12.2018 - 328 910,68 грн.; станом на 01.01.2020 - 150 253,17 грн.; станом на 31.12.2020 - 490 653,84 грн.; станом на 31.12.2021 - 1 034 719,84 грн.; станом на 25.07.2022 - 2 127 058,99 грн., станом на 06.02.2023 - 925 789,84 грн. (а.с.56, 133, 214 т.1, а.с.19, 20 т.2).

Зокрема, за доводами позивача, заборгованість відповідача у розмірі 925 789,84 грн., станом на 06.02.2023, підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін Актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2023-06.02.2023 між Філією «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України» і Приватним підприємством «БРОНКС» за договором №2022/01-11 від 11.01.2022 (а.с.19 т.2).

За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 21.12.2020 у справі № 916/499/20 акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом із тим акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема, в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами (доданими до матеріалів позовної заяви копіями видаткових накладних, рахунків-фактур, довіреностей тощо, підтверджуючих здійснення кожної поставки позивачем Товару) свідчить про визнання боржником такого боргу, часткової оплати такого товару тощо. Акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказами, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, факт здійснення позивачем предплати підтверджується платіжними інструкціями, копії яких додано до матеріалів справи, факт часткової передачі постачальником у власність покупця продукції підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами надання послуг, копії яких додаються.

Акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2023-06.02.2023 між Філією «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України» і Приватним підприємством «БРОНКС» за договором №2022/01-11 від 11.01.2022, у якому зазначено про наявність заборгованості у розмірі 925789,84 грн., станом на 06.02.2023, на користь Приватного підприємства «БРОНКС», з приміткою «за даними Філія «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України», підписаний зі сторони відповідача уповноваженою особою - головним бухгалтером Бойчук Інною, а тому може вважатися доказом у справі, який відображає і підтверджує заборгованість у розмірі 925789,84 грн., яка визнається Філією «Новгород-Сіверське лісове господарство» ДП «Ліси України» (а.с.19 т.2).

Відсутність заборгованості у розмірі 925789,84 грн. відповідачем належними доказами не спростована.

Посилання відповідача на те, що продукція виготовлена відповідачем та зберігається на його складах, не скасовує договірного обов?язку відповідача як постачальника поставити покупцю (позивачу) товар.

Крім того, відповідач у листі №01/638 від 30.08.2022 повідомив позивача, що жодним чином не ухиляється від сплати боргу в розмірі 2127058,99 грн., але, враховуючи економічне становище (ведення активних бойових дій, зниження реалізації продукції, зменшення робочого дня внаслідок форс-мажорних обставин), просить розстрочити сплату боргу до 01.11.2022 (а.с.44 т.1).

Водночас відповідачем після зазначеного листа №01/638 від 30.08.2022 здійснено часткове повернення боргу у розмірі 1201269,15 грн. згідно з платіжними інструкціями: №11886 від 28.09.2022 на суму 300000,00 грн., №13133 від 29.11.2022 на суму 300000,00 грн., №13446 від 22.12.2022 на суму 601269,15 грн., призначення платежу: повернення кредиторської заборгованості згідно договору від 11.01.2022 №2022/01-11 (а.с.22-24 т.2), у зв?язку з чим сума заборгованості склала 925789,84 грн.

За таких обставин, вимоги про стягнення 925789,84 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У позові позивачем зазначено, що 7-денний термін виконання грошового зобов`язання з моменту пред?явлення останньої вимоги (17.08.2022) закінчився і першим днем порушення відповідачем грошового зобов?язання є 25.08.2022.

Позивач просить стягнути з відповідача 19175,26 грн. 3% річних за період з 25.08.2022 по 03.05.2023 та 84452,22 грн. інфляційних втрат за період з 01.09.2022 по 31.03.2023, на підставі наведених у позовній заяві розрахунків (а.с.10-11 т.1).

Статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем обґрунтовано нараховано 19175,26 грн. 3% річних за період з 25.08.2022 по 03.05.2023 та 84452,22 грн. інфляційних втрат за період з 01.09.2022 по 31.03.2023, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 925 789,84 грн. основного боргу, 19175,26 грн. 3% річних та 84452,22 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 15 441,26 грн. покладається на відповідача.

У відзиві на позов від 07.06.2023 відповідач зазначив, що ним плануються судові витрати в розмірі 5000,00 грн. на отримання правової допомоги.

Докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу останнім не надано.

Згідно з ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з філії «Новгород-Сіверське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Губернська, 15А, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000, ідентифікаційний код 44911992) на користь Приватного підприємства «Бронкс» (вул. Універсальна, буд. 10, м. Дніпро, 49024, ідентифікаційний код 34642070) 925 789,84 грн. основного боргу, 19175,26 грн. 3% річних, 84452,22 грн. інфляційних втрат та 15 441,26 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 09.08.2023 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 28.08.2023 внаслідок неможливості складення повного тексту рішення та внесення його до Єдиного державного реєстру судових рішень з технічних причин - влучання частини балістичної ракети, випущеної російською федерацією, у будівлю Господарського суду Чернігівської області та тимчасового припинення роботи обладнання суду.

Суддя М.О. Демидова