номер провадження справи 9/130/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 Справа № 908/1517/23

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; адреса представника Прими А.П.: вул. М. Закревського, буд. 9, м. Київ, 02217)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ (69014, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16)

про стягнення суми 34 945,98 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС про стягнення з відповідача: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 34 945,98 грн.

Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної компенсації страхового відшкодування, пов`язаного з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Позов обґрунтовано ст. ст. 528, 625, 993, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування, ст.ст. 6, 22, 29, 35, 36, 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Ухвалою суду від 10.05.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1517/23, присвоєний номер провадження 9/130/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

25.05.2023 до суду від ПрАТ Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ надійшов відзив, в якому відповідачем зазначено про визнання вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 34 945,98 грн, завданої в результаті ДТП, в порядку суброгації. Посилаючись на повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, настання форс-мажорних обставин, просив суд відстрочити виконання судового рішення строком на три місці.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними повітряними тривогами через загрозу ракетних обстрілів обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України справу розглянуто 28.08.2023. За наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Класік» №84747а0е, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом (далі ТЗ) «Renault Sandero», номер кузова НОМЕР_1 , 2020 року випуску.

Додатковою угодою №1 до договору добровільного страхування наземного транспорту «Класік» №84747а0е від 01.07.2020 в розділ 5 Договору сторонами було внесено зміни щодо реєстраційного номера авто та серії і номеру техпаспорту, а саме: реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 .

25.09.2020 о 09 год. 45 хв. в м. Мелітополь, на вул. Інтеркультурна, 16 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Sandero», д/н НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 та автомобіля «Renault Megane», д/н НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_2 , що зафіксовано у відповіді НПУ №744549. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Renault Sandero», д/н НОМЕР_2 зазнав механічні пошкодження.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.10.2020 у справі про адміністративне правопорушення №937/7155/20 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Страхувальник 25.09.2020 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою №1.003.20.0017897 про подію та виплату з ознаками страхового випадку згідно з умовами договору №84747а0е від 01.07.2020 у зв`язку із страховим випадком, що стався 25.09.2020 з транспортним засобом Renauit Sandero», д/н НОМЕР_2 .

16.10.2020 ПрАТ «СК «АРКС» складений Страховий Акт № ARX2641373 та розрахунок суми страхового відшкодування, виходячи з протоколу (акту) огляду транспортного засобу, калькуляції відновлювального ремонту згідно з якими вищезазначену ДТП, що сталася 25.09.2020, визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

На підставі рахунку № СчТ-02822 від 07.10.2020 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 37 545,98 грн, про що свідчить платіжне доручення № 754224 від 23.02.2021.

Згідно з полісом серії АО № 004900566 (діючий станом на 25.09.2020) цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault Megane», д/н НОМЕР_4 , застрахована ПрАТ Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ (відповідач у справі); франшиза згідно з цим полісом 2600,00 грн; ліміт за шкоду майну 130000,00 грн.

Позивач 12.05.2022 направив на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» заяву про страхове відшкодування за вих. № СУ/010108/3 від 05.05.2022, відповідно до якої просив здійснити перерахування страхового відшкодування в розмірі 37 545,98 грн.

Невиконання відповідачем зобов`язання з відшкодування страхової виплати стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, за якою відкрито провадження у даній справі.

Із змісту ст.ст.15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

З положень статті 979 ЦК України слідує, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначене узгоджується з положеннями статті 27 Закону України «Про страхування», в якій зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як встановлено судом вище, позивач у відповідності до умов договору добровільного страхування транспортного засобу здійснив виплату страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 37 545,98 грн.

Отже, враховуючи досліджені судом докази, згідно положень ст. ст. 512, 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми 34 945,98 грн (37 545,98 грн 2600,00 грн (франшиза)) страхового відшкодування суду не надав.

Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 25.05.2023, відповідач позовні вимоги визнав.

За змістом ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 34 945,98 грн страхового відшкодування є законними та обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому позов судом задовольняється.

Щодо клопотання відповідача (викладене у відзиві) про відстрочення виконання рішення суду строком на три місці внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які виникли у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з частиною 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Втім, відповідно до пункту 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору.

Таким чином, за загальним правилом, зацікавленій стороні у кожному конкретному випадку необхідно доводити факт невиконання зобов`язання саме у зв`язку з введенням воєнного стану.

Суд також зазначає, що посилання відповідача на введення на території України воєнного стану є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі (ПрАТ «СК «АРКС») також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому страхового відшкодування.

Зі змісту ст. 331 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже чинне процесуальне законодавство передбачає, що відстрочка виконання рішення, яка пов`язується з об`єктивною неможливістю виконання рішення, дозволяється у виняткових випадках, а відтак, передумовою для надання відстрочки виконання рішення є встановлення таких виняткових обставин.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

В обґрунтування ускладнення господарської діяльності, відповідач посилається на те, що у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України підприємство не має можливості виконати свої зобов`язання в повному обсязі та у передбачені Законом строки. Це пов`язано з тим, що ПрАТ «СК «Оранта-Січ» являється регіональною страховою компанією, яка здійснює свою діяльність загалом на території Запорізької області, де наразі ведуться активні бойові дії, а території тимчасово окуповані, паралізовані повністю. Платежі з даних регіонів не надходять на рахунки компанії, у зв`язку з чим компанія має різкий спад у кількості укладання нових договорів з ОСЦПВ та катастрофічне зменшення надходжень коштів за обов`язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність обставин, в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, з якими пов`язана можливість відстрочки виконання рішення.

Крім того, відповідач просить суд відстрочити виконання рішення у справі на 3 місяці, проте не обґрунтовує запропонований термін відстрочення та не надає жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок такого відстрочення рішення суду у даній справі буде гарантовано виконане по закінченню вказаного строку.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду та роз`яснює відповідачу, що він не позбавлений можливості звернутися повторно з клопотанням про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду, з відповідним його належним обґрунтуванням, в порядку статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

З положень ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слідує, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, враховуючи те, що відповідач у поданому відзиві до початку розгляду справи по суті визнав позов, позивачу слід повернути з Державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме суму 1342,00 грн судового збору.

Інша частина судового збору, а саме у розмірі 1342,00 грн, враховуючи приписи статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ, (69014, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) суму 34 945 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок п`ять) грн 98 коп страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ОРАНТА-СІЧ, (69014, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) суму 1342 (одну тисячу триста сорок дві) грн 00 коп витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АРКС», (04070, місто Київ, вул. Іллінська, буд. 8) із Державного бюджету України суму 1342 (одну тисячу триста сорок дві) грн 00 коп судового збору (50% від загальної суми сплаченого судового збору), перерахованого за платіжним дорученням № 963921 від 06.04.2023.

Дане рішення є підставою для повернення Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АРКС», (04070, місто Київ, вул. Іллінська, буд. 8) із Державного бюджету України суми 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 00 коп судового збору, перерахованого за платіжним дорученням № 963921 від 06.04.2023.

Рішення складено та підписано 28.08.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва