ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2023 р. м. Київ Справа № 911/970/23

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Налапко Ю.І., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон»

до Приватного підприємства «Корона-Сервіс+»

про стягнення 938 438,30 грн та витребування майна,

за зустрічним позовом Приватного підприємства «Корона-Сервіс+»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон»

про визнання повідомлення про розірвання договору не дійсним,

за участю представників сторін:

від позивача Талоканов Е.О. (адвокат, ордер серії АЕ № 1190111 від 23.03.2023);

від відповідача Хурсевич С.В. (адвокат, ордер серії АІ № 1429805 від 24.07.2023);

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» (далі відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 938 438, 30 грн, вилучення та передачу власнику трактора Deutz-Fahr 9340 AgrotronTTVE3, сер. № НОМЕР_1 , 2017 р.в.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором фінансового лізингу № 13 АН-21 від 05.07.2021, в частині повної та своєчасної оплати лізингових платежів, у наслідок чого лізингоодержувачем порушено умови договору фінансового лізингу, в зв`язку з чим лізингодавець відмовся від договору в односторонньому порядку, а тому він на даний час є розірваними і трактор переданий в лізинг за таким договором підлягає поверненню.

2. Стислий виклад позиції відповідача та інших учасників справи за первісним позовом

У відзиві на позовну заяву відповідач визнає заборгованість зі сплати лізингового платежу в розмірі 938 438, 30 грн та заперечує щодо вилучення трактора Deutz-Fahr 9340 AgrotronTTVE3, сер. № WSXBY00200LD10297, 2017 р.в., в обґрунтування своєї позиції посилається на дію форс-мажорних обставин, через військові дії на території Київської області підприємство опинилось в окупації, що негативно вплинуло на його платоспроможність, на підтвердження чого надає сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати № 3200-23-1932 від 21.04.2023 за вих. № 263/03.25.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві та, зокрема, зазначає, що відповідач не здійснював оплати лізингових платежів ще до настання форс-мажорних обставин.

3. Стислий виклад позовних вимог за зустрічною позовною заявою

Приватне підприємство «Корона-Сервіс+» (далі відповідач за первісним/позивач за зустрічним позовом) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» (далі позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом) про визнання повідомлення за вих. № 23/02/2 від 23.02.2023 про розірвання договору фінансового лізингу № 13 АН-21 від 05.07.2021 недійсним.

В обґрунтування заявленого зустрічного позову Приватне підприємство «Корона-Сервіс+» зазначає, що повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» про розірвання договором фінансового лізингу № 13 АН-21 від 05.07.2021 є передчасним та таким, що підглядає визнанню недійсним, оскільки основним видом діяльності Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» є вирощування зернових культур, що носить сезонний характер і дохід від реалізації продукції припадає на кінець 3 кварталу, а тому виникає дефіцит коштів у попередні періоди, крім цього промислова база підприємства знаходиться в Київській області, через військові дії підприємство опинилось в окупації, що також негативно вплинуло на його платоспроможність, посилається на дію форс-мажорнихобставин на підтвердження чого надає сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати № 3200-23-1932 від 21.04.2023 за вих. № 263/03.25, отже Приватне підприємство «Корона-Сервіс+» не уникало своїх обов`язків за договором, а не мало можливості їх виконувати, а тому дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» (лізингодавця) щодо розірвання договору фінансового лізингу в односторонньому порядку є неправомірними. Зазначає, що свої заперечення щодо розірвання договору в односторонньому порядку висловлював під час перемовин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон».

4. Стислий виклад позиції відповідача та інших учасників справи за зустрічним позовом

У відзиві на зустрічний позов позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом заперечує проти зустрічного позову та, зокрема, зазначає, що Приватне підприємство «Корона-Сервіс+» прострочило оплату лізингових платежів понад 60 календарних днів, що відповідно до п. 9.2.1. договору є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку, а Приватне підприємство «Корона-Сервіс+» в зустрічному позові не навело жодної обставини, яка може слугувати підставою для визнання недійсним повідомлення про розірвання договору, звертає увагу що прострочення лізингових платежів мало місце, ще до настання форс-мажорних обставин.

Відповідач за первісним/позивач за зустрічним позовом у відповіді на відзив на зустрічний позов заперечує проти доводів позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом викладених у відзиві та, зокрема, зазначає, що останній при розірванні договору діяв у відповідності до положень договору, проте з порушенням цивільно-правових принципів.

У запереченнях позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом зазначає, що одностороннє розірвання договору фінансового лізингу внаслідок тривалого порушення грошового зобов`язання лізингоодержувачем не суперечить моральним засадам суспільства, крім того будь-яких пропозицій щодо реструктуризації заборгованості від відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом не надходило, що вказує на його недобросовісну поведінку.

5. Процесуальні дії в справі

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.04.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено частково.

24.04.2023 через канцелярію суду від Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення представника підприємства з матеріалами справи.

У підготовче засідання 25.04.2023 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон», представник Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» в засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.04.2023 продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 05.05.2023, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 19.05.2023, встановлено відповідачу строк для подання заперечень до 30.05.2023 та відкладено підготовче засідання на 30.05.2023.

25.04.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» про проведення судового засідання в режимі відоконференції задоволено.

05.05.2023 від Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» надійшли відзив на позов та зустрічна позовна заява.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.05.2023 прийнято зустрічну позовну заяву Приватного підприємства «Корона-Сервіс+», об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 911/970/23 та призначено розгляд зустрічного позову разом із первісним позовом у підготовчому засіданні призначеному на 30.05.2023.

16.05.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» надійшли відповідь на відзив та відзив на зустрічний позов.

У підготовче засідання 30.05.2023 з`явився представник ТОВ «Компанія «Альбіон», представник Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» в засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, встановлено строк для подання відповіді на відзив на зустрічний позов до 05.06.2023 та встановлено строк для подання заперечень до 13.06.2023, відкладено підготовче засідання на 13.06.2023.

У підготовче засідання 13.06.2023 з`явились сторони. Суд, з урахуванням думки учасників справи, протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 25.07.2023.

13.06.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.06.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції задоволено.

16.06.2023 від Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» надійшли відповідь на відзив на зустрічний позов та клопотання про поновлення строків для подання відповіді на відзив на зустрічний позов і долучення відповіді на відзив на зустрічний позов до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.06.2023 відмовлено в задоволені клопотання Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» про поновлення строків для подання відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, продовжено Приватному підприємству «Корона-Сервіс+» строк для подання відповіді на відзив з ініціативи суду та продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» строк для подання до суду заперечень до 07.07.2023.

03.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» надійшли заперечення.

07.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» надійшла заява про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 78 580, 60 грн.

У судове засідання 25.07.2023 з`явились сторони, в судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія» «Альбіон» (лізингодавець) та Приватним підприємством «Корона-Сервіс+» (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 13АН-21, відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у володіння та користування об`єкт лізингу, а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені в додатку № 1 специфікація.

Вартість майна становить гривневий еквівалент 177 000,00 Євро, що розраховується за курсом продажу Євро, встановленим у міжбанківській інформаційній системі УкрДілінг (http://www.udinform.com/), сформованим на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладання цього договору, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі- Міжбанківський курс), та на дату укладення цього договору становить 5 749 101,60 грн., у тому числі ПДВ 958 183,60 грн. (надалі-вартість майна). Вартість майна у гривні підлягає перерахунку за міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання акту приймання-передачі майна, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі- Міжбанківський курс акту приймання-передачі), відповідно до умов п. 2.1.1 договору. Сторони погодили використовувати банківські дні для визначення міжбанківського курсу. Сторони погодили, що лізингодавець залишає за собою право використовувати у якості міжбанківського курсу середньозважений курс Євро, встановлений на інтернет-сайті http://coursedealing.com.ua на власний розсуд (п. 2.1 договору).

Згідно із п. 3.1. договору усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього договору та додатку № 2 графік внесення лізингових платежів до договору (надалі - графік) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, вказаний у цьому договорі.

У пункті 3.4. договору сторони погодили, що розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку. Сума кожного лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної в графіку, виходячи з Міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в графіку, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі - Міжбанківський курс Графіку). Такий порядок застосовується до усіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті згідно з договором. Сторони домовились, що при зміні Міжбанківського курсу фактичної оплати, Міжбанківського курсу Графіку, Міжбанківського курсу акту приймання-передачі по відношенню до Міжбанківського курсу договору, пропорційно автоматично змінюється і ціна договору в гривні, і, в даному випадку, не має потреби в підписанні додаткової угоди про зміну ціни договору в гривні.

У випадку, якщо лізингоодержувач здійснить оплату лізингового платежу після строку його оплати, вказаного в графіку, і на дату фактичної оплати лізингового платежу Міжбанківський курс фактичної оплати лізингового платежу буде більшим, ніж Міжбанківський курс графіку, лізингоодержувач зобов`язаний здійснити оплату такого лізингового платежу, виходячи з Міжбанківського курсу фактичної оплати (п. 3.4.1. договору).

Згідно із п. 3.5. договору лізингові платежі складаються з:

- суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в графіку, помноженої на фіксований Міжбанківський курс акту приймання-передач (п.п. 3.5.1. договору);

- винагороди лізингодавцю за отримане в фінансовий лізинг майно яке не може бути меншою за 1 (одну) гривню, та розраховується в гривнях як різниця між сумою лізингового платежу та сумою, яка відшкодовує частину вартості майна (п.п. 3.5.2. договору);

- одноразової комісії за надання предмету лізингу в фінансовий лізинг (п.п. 3.5.3. договору).

Відповідно до п. 3.6 договору датою сплати лізингового платежу є дата зарахування коштів на поточний рахунок лізингодавця. Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше дня, який передує останньому робочому дню, за яким настає такий неробочий (вихідний, святковий або ін.) день.

Предмет лізингу передається лізингодавцем та приймається в лізинг лізингоодержувачем впродовж 30 (тридцяти) календарних днів з моменту сплати лізингоодержувачем лізингодавцю авансового платежу, а також комісії, зазначеної в п. 3.3 договору (п. 4.1. договору).

Пунктом 9.2. договору сторонами погоджено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку з ініціативи лізингодавця:

п.п. 9.2.1. договору якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 60 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленому в цьому договорі (на підставі письмово повідомлення лізингодавця про розірвання (відмову від) договору).

Згідно із п. 9.3. у разі розірвання (відмови від) договору з ініціативи лізингодавця на підставі п. 9.2.1. договору:

лізингові платежі сплачені лізингоодержувачем за договором до дати односторонньої відмови лізингодавця від договору або його розірвання, не підлягають поверненню лізингоодержувачу (п.п. 9.3.1. договору);

лізингодавець має право стягнути з лізингоодержувача заборгованість зі сплати лізингових платежів на дату розірвання договору, а також збитки, неустойки (штраф, пеню), інші витрати, в тому числі понесені лізингодавцем у зв`язку із вчиненням виконавчого напису нотаріусом (п.п. 9.3.2. договору);

лізингоодержувач зобов`язаний повернути майно лізингодавцю в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, впродовж 3 днів з дати розірвання цього договору. У разі неповернення лізингоодержувачем майна на вимогу лізингодавця, останній має право вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості премета лізингу. Якщо майно повертається лізингодавцю в неналежному стані, лізингоодержувач зобов`язаний на вимогу лізингодавця в повному обсязі оплатити ремонт майна або відшкодувати лізингодавцю витрати на ремонт майна (п.п. 9.3.3. договору).

Відповідно до п. 9.5. договору припинення дії договору з будь-яких підстав не звільняє сторони від виконання зобов`язань за цим договором, що мали місце під час його дії.

У пункті 10.3. договору сторони погодили, що у випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату лізингового платежу в строки, вказані в графіку, то при зверненні лізингодавця до суду для розрахунку суми несплачених лізингових платежів лізингодавець має право використовувати Міжбанківський курс на дату, що передує даті складання ним позовної заяви.

Згідно із п. 11.1. договору ціна договору становить гривневий еквівалент 201 521, 35 Євро, що за Міжбанківським курсом договору на дату його укладання становить 6 545 574, 67 грн, у тому числі ПДВ 958 183, 60 грн.

Строк дії договору з 05 липня 2021 року по 20 листопада 2023 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного договору (п. 12.1. договору).

Додатком № 1 до договору № 13АН-21 від 05.07.2021 сторонами погоджена специфікація майна, що передається в лізинг.

Додатком № 2 до договору № 13АН-21 від 05.07.2021 сторонами договору погоджено наступний графік внесення лізингових платежів:

20.10.2021 - 8 850,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ);

25.10.2021 - 26 550,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 622,65 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 27 172,65 (сума лізингового платежу, Євро);

20.11.2021 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 1 332,59 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 19 032,59 (сума лізингового платежу, Євро);

20.12.2021 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 8 594,93 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 26 294,93 (сума лізингового платежу, Євро);

20.08.2022 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 2 217,29 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 19 917,29 (сума лізингового платежу, Євро);

20.10.2022 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 832,14 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 18 532,14 (сума лізингового платежу, Євро);

20.11.2022 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 5 872,10 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 23 572,10 (сума лізингового платежу, Євро).

20.08.2023 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 1 108,13 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 18 808,13 (сума лізингового платежу, Євро);

20.10.2023 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 290,96 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 17 990,96 (сума лізингового платежу, Євро);

20.11.2023 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 110,56 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 17 810,56 (сума лізингового платежу, Євро).

Після сплати авансового платежу та одноразової комісії, на виконання пунктів 4.1.-4.2. договору 20.10.2021 сторонами підписано акт приймання-передачі (додаток № 3 до договору), згідно з яким лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав трактор Deutz-Fahr 9340 AgrotronTTVE3, сер. № WSXBY00200LD10297, 2017 р.в., вартістю 177 000 Євро.

У зв`язку з неналежним виконання договору в частині своєчасної оплати з другого по шостий лізинговий платіж Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» звернулось до Господарського суду Київської області про солідарне стягнення з Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» та ОСОБА_1 заборгованості за договором фінансового лізингу № 13АН-21 від 05.07.2021 у розмірі 5 641 499, 14 грн, з яких: 4 057 959, 03 грн основний борг та 1 583 540, 11 грн 70% річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.12.2022 у справі № 911/926/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023, позов задоволено та стягнуто заборгованість з другого по шостий лізинговий платіж у розмірі 5 641 499, 14 грн.

Відповідно до графіку лізингових платежів у листопаді 2022 року настав строк сплати сьомого платежу в розмірі 23 572, 10 Євро.

28.02.2023 в зв`язку з неналежним виконанням свого грошового зобов`язання в частині сплати з другого по сьомий лізингові платежі Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» направило Приватному підприємству «Корона-Сервіс+» повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу за вих. № 23/08/2 від 23.02.2023 на підставі п. 9.2.1. договору, в якому повідомляє про розірвання договору через шість днів, з дня наступного за днем надсилання цього повідомлення, в якому також міститься вимога сплатити борг у розмірі 134 171, 82 Євро та повернути предмет лізингу протягом 3 днів з дати розірвання договору.

Вказане повідомлення отримане Приватним підприємством «Корона-Сервіс+» 15.03.2023, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 155, проте відповіді на нього матеріали справи не містять.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Правовідносини, що виникли між сторонами в справі є правовідносинами фінансового лізингу, що врегульовані положенням параграфу 6 Лізинг глави 58 Цивільного кодексу України та положеннями спеціального Закону України «Про фінансовий лізинг».

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами частин другої та третьої статі 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець - юридична особа, яка набула у встановленому законом порядку право надавати послуги з фінансового лізингу і на підставі договору фінансового лізингу передає лізингоодержувачу у володіння та користування об`єкт фінансового лізингу; лізингоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка відповідно до договору фінансового лізингу отримує від лізингодавця об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування.

За статтею 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є: у передбачені договором фінансового лізингу строки передати лізингоодержувачу об`єкт фінансового лізингу у стані, що відповідає призначенню такого об`єкта та умовам договору фінансового лізингу; попередити лізингоодержувача про всі права третіх осіб на об`єкт фінансового лізингу, всі відомі йому особливі властивості та недоліки об`єкта фінансового лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого об`єкта фінансового лізингу під час володіння та/або користування ним; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати передбачені таким договором зобов`язання щодо утримання об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення об`єкта фінансового лізингу, що здійснені за письмовою згодою лізингодавця та не можуть бути відокремлені від об`єкта фінансового лізингу без заподіяння йому шкоди, на утримання такого об`єкта або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу; прийняти об`єкт фінансового лізингу у разі розірвання договору фінансового лізингу або в разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу надавалося право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу.

Пунктами 3, 7 частини другої статті 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» до складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.

Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказано у частині 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У пункті 3.4. договору сторони погодили, що розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку

Датою сплати лізингового платежу є дата зарахування коштів на поточний рахунок лізингодавця. Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше дня, який передує останньому робочому дню, за яким настає такий неробочий (вихідний, святковий або ін.) день (п. 3.6 договору).

Додатком № 2 до договору № 13АН-21 від 05.07.2021 сторонами договору погоджено наступний графік внесення лізингових платежів:

20.10.2021 - 8 850,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ);

25.10.2021 - 26 550,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 622,65 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 27 172,65 (сума лізингового платежу, Євро);

20.11.2021 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 1 332,59 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 19 032,59 (сума лізингового платежу, Євро);

20.12.2021 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 8 594,93 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 26 294,93 (сума лізингового платежу, Євро);

20.08.2022 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 2 217,29 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 19 917,29 (сума лізингового платежу, Євро);

20.10.2022 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 832,14 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 18 532,14 (сума лізингового платежу, Євро);

20.11.2022 - 17 700,00 Євро (сума, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з урахуванням ПДВ) та 5 872,10 Євро (винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, без ПДВ), що разом складає 23 572,10 (сума лізингового платежу, Євро).

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.12.2022 у справі № 911/926/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023, яке набрало законної сили 15.05.2023, було встановлено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором у частині повної та своєчасної оплати з другого по шостий лізинговий платіж та факт наявності заборгованості Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» у розмірі 5 641 499,14 грн.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно графіку внесення лізингових платежів (додаток № 2 до договору) сьомий платіж в сумі 23 572, 10 Євро мав бути здійснений до 20.11.2022 (неділя), а тому враховуючи положення п. 3.6. договору, відтак прострочення настало з 19.11.2022.

У пункті 10.3. договору сторони погодили, що у випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату лізингового платежу в строки, вказані в графіку, то при зверненні лізингодавця до суду для розрахунку суми несплачених лізингових платежів лізингодавець має право використовувати Міжбанківський курс на дату, що передує даті складання ним позовної заяви.

Судом встановлено, що відповідно до п. 10.3. договору лізингодавець має право використовувати міжбанківський курс на дату, що передує даті складення саме позовної заяви.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» зазначає, що датою складання позову є саме 23.03.2023, а тому враховуючи курс 1 євро у міжбанківський інформаційній системі «УкрДілінг» (httt:/www.udinform.com/), сформований на 16:00 за Київським часом станом на 22.03.2023 року, становить 31, 8114 грн, а тому сума, що підлягає сплаті становить 938 438, 30 грн.

Також Приватне підприємство «Корона-Сервіс+» у відзиві на первісний позов визнає суму заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» за сьомий лізинговий платіж у розмірі 938 438, 30 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Підпунктом 9.2.1. пункту 9.2. договору сторонами погоджено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку з ініціативи лізингодавця, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 60 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленому в цьому договорі (на підставі письмово повідомлення лізингодавця про розірвання (відмову від) договору).

За положеннями частини 5 статті 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.

28.02.2023 в зв`язку з неналежним виконанням свого грошового зобов`язання в частині сплати з другого по сьомий лізингові платежі Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» направило Приватному підприємству «Корона-Сервіс+» повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу за вих. № 23/08/2 від 23.02.2023 на підставі п. 9.2.1. договору, в якому повідомляє про розірвання договору через шість днів, з дня наступного за днем надсилання цього повідомлення, в якому також міститься вимога сплатити борг у розмірі 134 171, 82 Євро та повернути предмет лізингу протягом 3 днів з дати розірвання договору.

Вказане повідомлення отримане Приватним підприємством «Корона-Сервіс+» 15.03.2023, що підтверджується описом цінного листа та трекінгом поштового відправлення № 155, проте відповіді на нього чи будь-яких заперечень матеріали справи не містять.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Положеннями п. п. 3, 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено принципи свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності.

Зміст принципу справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що норми законів, умови договорів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають відповідати загальновизнаним вимогами цивільного обороту, вимогам справедливості, добросовісності та розумності, що практично виражається у встановленні нормами цивільного законодавства рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб.

Суд звертає увагу, що кожна сторона у відповідних правовідносинах має поводити себе добросовісно, обачливо й розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію, що випливає зі ст.3 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово посилався на принцип римського права venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максимі "ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці" (постанови Верховного Суду у справах №910/19179/17, №914/2622/16, №914/3593/15, №237/142/16-ц, №911/205/18).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного вище в сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджуються та визнаються відповідачем за первісним позовом обставини порушення умов договору, а саме прострочення сплати лізингових платежів строком більше 60 календарних днів, що стало наслідком для виникнення в позивача за первісним позовом права на підставі п. 9.2.1. договору в односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір), що вказує на обґрунтованість та правомірність одностороннього розірвання (відмови від) договору, оформленого повідомленням про розірвання договору фінансового лізингу за вих. № 23/08/2 від 23.02.2023.

Отже враховуючи викладене вище, договір фінансового лізингу № 13АН-21 є розірваним з 09.03.2023 (28.02.2023 (дата направлення повідомлення) + 6 робочих днів).

Згідно із п. 9.3. у разі розірвання (відмови від) договору з ініціативи лізингодавця на підставі п. 9.2.1. договору:

лізингодавець має право стягнути з лізингоодержувача заборгованість зі сплати лізингових платежів на дату розірвання договору, а також збитки, неустойки (штраф, пеню), інші витрати, в тому числі понесені лізингодавцем у зв`язку із вчиненням виконавчого напису нотаріусом (п.п. 9.3.2. договору);

лізингоодержувач зобов`язаний повернути майно лізингодавцю в тому стані, ві якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, впродовж 3 днів з дати розірвання цього договору. У разі неповернення лізингоодержувачем майна на вимогу лізингодавця , останній має право вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів в частині оплати вартості премета лізингу. Якщо майно повертається лізингодавцю в неналежному стані, лізингоодержувач забовязаний на вимогу лізингодавця в повному обсязі оплатити ремонт майна або відшкодувати лізингодавцю витрати на ремонт майна (п.п. 9.3.3. договору).

Підсумовуючи наведене вище та те, що матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача за первісним позовом суми основної заборгованості за сьомий лізинговий платіж та така заборгованість визнається відповідачем за первісним позовом, доказів її оплати матеріали справи не місять, суд приходить до висновку про задоволення первісних позовних вимог у частині стягнення 938 438, 30 грн

Також позивач за первісним позовом просить суд вилучити та передати власнику позивачу за первісним позовом - об`єкт лізингу, а саме: трактор Deutz-Fahr 9340 AgrotronTTVE3, сер. № WSXBY00200LD10297, 2017 р.в.

Відповідно до п.7. ч.2 статті 21 Закону України Про фінансовий лізинг лізингоодержувач зобов`язаний: у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Частиною 1 статті 18 Закону України Про фінансовий лізинг у разі повернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу, у тому числі з підстав розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках, визначених договором фінансового лізингу та цим Законом, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт фінансового лізингу лізингодавцю у стані, в якому такий об`єкт було отримано від нього, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Згідно із п.п. 9.3.3 у разі розірвання (відмови від) договору з ініціативи лізингодавця на підставі п. 9.2.1. договору лізингоодержувач зобов`язаний повернути майно лізингодавцю в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, впродовж 3 днів з дати розірвання цього договору.

Будь-яких доказів повернення об`єкту лізингу, а саме: трактора Deutz-Fahr 9340 AgrotronTTVE3, сер. № WSXBY00200LD10297, 2017 р.в. матеріали справи не містять.

Отже, оскільки договір фінансового лізингу є розірваними 09.03.2023, а Приватним підприємством «Корона-Сервіс+» до цього часу не повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» об`єкта лізингу, тому вимога позивача за первісним позовом щодо вилучення та передання власнику позивачу за первісним позовом - об`єкта лізингу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується предмету зустрічного позову про визнання повідомлення за вих. № 23/02/2 від 23.02.2023 про розірвання договору фінансового лізингу № 13 АН-21 від 05.07.2021 недійсним, суд зазначає таке.

При розгляді первісного позову судом встановлено порушення Приватним підприємством «Корона-Сервіс+» умов договору, також вказана обставин визнається останнім, що стало наслідком виникнення в Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» права в односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договорів) на підставі п. 9.2.1. договору, що і було оформлено повідомленням № 23/02/2 від 23.02.2023.

Вказане повідомлення отримане Приватним підприємством «Корона-Сервіс+» 15.03.2023, що підтверджується описом цінного листа та трекінгом поштового відправлення № 155.

Суд зазначає, що Приватним підприємством «Корона-Сервіс+» суду в порядку передбаченому ГПК України не надано доказів надання відповіді чи будь-яких заперечення Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» на вказане повідомлення про розірвання договору.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 13АН-21 є розірваним з 09.03.2023 (28.02.2023 (дата направлення повідомлення) + 6 робочих днів).

Матеріалами справи підтверджуються обставини порушення відповідачем за первісним позовом умов договору, що стало наслідком для виникнення у позивача за первісним позовом права в односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу, що вказує на обґрунтованість та правомірність одностороннього розірвання (відмови від) договору, оформленого повідомленням про розірвання договору фінансового лізингу за вих. № 23/08/2 від 23.02.2023, а отже і відсутність підстав для визнання такого правочину недійсним.

З урахуванням усіх встановлених обставин у їх сукупності суд дійшов висновку про недоведеність позивачем за зустрічним позовом обставин, з якими чинне законодавство пов`язує недійсність правочину, а тому вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання недійсним повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» № 23/02/2 від 23.02.2023 про розірвання договору фінансового лізингу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується посилань відповідача за первісним позовом на те, що він звільняється від відповідальності за невиконання умов договору, а внаслідок виникнення та існування форс-мажорних обставин, на підтвердження чого надав сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати № 3200-23-1932 від 21.04.2023 за вих. № 263/03.25, суд зазначає таке.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), згідно з ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», зокрема, є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме зокрема пожежа, стихійні лиха, тощо.

Статтею 14 Закону України «Про торгово-промислові палати України» закріплено повноваження Торгово-промислові палати України засвідчувати форс-мажорні обставини в країні.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.2022 у справі № 922/854/21.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).

З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Згідно сертифікату Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати № 3200-23-1932 від 21.04.2023 для Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» форс-мажорні обставини настали в період з 24 лютого 2023 року та тривали станом на 21 квітня 2023 року.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу".

Крім цього з матеріалів справи вбачається, що відповідач за первісним позовом звернувся до Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати лише 03.04.2023.

Як установлено судом вище, строк оплати лізингових платежів настав ще 2022 року, тобто, сплинув ще до настання для відповідача форс-мажорних обставин, які були засвідченні сертифікатом Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати № 3200-23-1932 від 21.04.2023.

Також в матеріалах справи відсутні докази повідомлення (опис вкладення цінного листа та повідомленням про вручення) відповідачем за первісним позовом позивача за первісним позовом про настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), з дати їх настання та одночасне звернення до торгово-промислової палати для посвідчення таких обставин.

Суд зауважує, що окупація території Київської області була ще в березні 2022 року, а обставини введення воєнного стану, стосуються не лише відповідача за первісним позовом, а також позивача за первісним позовом та ставлять їх в однакові умови здійснення господарської діяльності.

Крім того, наявність форс-мажорних обставин може звільнити боржника від відповідальності, однак жодним чином не звільняє від виконання основного зобов`язання.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що посилання відповідача за первісним позовом на дію форс-мажорних обставин є безпідставними та не обґрунтованими.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи наведене вище, суд задовольняє первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» та повністю відмовляє в задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства «Корона-Сервіс+».

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» подано заяву про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 78 580, 60 грн, у обґрунтування якої останнє зазначає, що за вимогу витребування трактора мав сплатити 2 684, 00 грн судового збору, як за вимогу немайнового характеру.

Суд зазначає, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Разом з цим позовною вимогою майнового характеру є вимога, яка підлягає вартісній оцінці. Крім того, вимога майнового характеру характеризується тим, що впливає на склад майна позивача в сторону збільшення (відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Позовна вимога позивача за первісним позовом про витребування трактора в даному випадку має немайновий характер, оскільки є вимогою про виконання обов`язку в натурі (повернення належного лізингодавцю майна), об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна.

Подібний висновок викладений в постанові об`єднаної палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 в справі № 905/105/20.

Порядок та правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст.4 зазначеного Закону визначений розмір ставок судового збору, що справляється за подання позовних заяв до господарського суду, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем за первісним позовом було заявлено вимогу про стягнення 938 438, 30 грн та 1 немайнову вимогу, а саме про витребування трактора власнику, отже, за подання первісної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 16 760, 57 грн ((938 438, 30 грн х 1,5%) + 2 684, 00 грн).

Як убачається з матеріалів справи позивачем було сплачено за подання первісної позовної заяви судовий збір за платіжними дорученнями № 6488 від 24.03.2023 в розмірі 95 341, 18 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, позивач за первісним позовом має право на повернення судового збору в загальному розмірі 78 580, 60 грн.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення суду не є виконавчим документом, у зв`язку з чим, питання про повернення судового збору буде вирішено окремою ухвалою суду.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон»

до Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» про стягнення 938438,30 грн та витребування майна задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» (07231, Київська область, Іванківський район, село Олізарівка, вулиця Миру, будинок 4, ідентифікаційний код 40970242) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія» «Альбіон» (49083, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 31 Д, ідентифікаційний код 35396734) 938 438 (дев`ятсот тридцять вісім тисяч чотириста тридцять вісім) грн 30 коп. основного боргу та 16 760 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн 57 коп. судового збору.

3.Витребувати у Приватного підприємства «Корона-Сервіс+» (07231, Київська область, Іванківський район, село Олізарівка, вулиця Миру, будинок 4, ідентифікаційний код 40970242) трактор Deutz-Fahr 9340 Agrotron TTV E3, Сер. № WSXBY00200LD10297, 2017 р.в. шляхом його вилучення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія» «Альбіон» (49083, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 31 Д, ідентифікаційний код 35396734).

4.В задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства «Корона-Сервіс+»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» про визнання правочину не дійсним відмовити в повному обсязі.

5.Після набрання рішенням суду законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України. Повний текст складено та підписано 04.09.2023.

Суддя В.М. Антонова