ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3694/22

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Представник позивача Величко О. В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 року у справі №904/3694/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти"

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення заборгованості за виконані роботи в сумі 3 005 447 грн. 63 коп.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 року у справі №904/3694/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено.

Суд стягнув з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" 50 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, відповідач Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 року по справі №904/3694/22 та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити вимоги позивача, зменшивши заявлений обсяг суми на 90%.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що додаткове рішення винесене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що заявлений обсяг роботи адвоката штучно збільшений щонайменше на 10 годин часу.

Крім того, апелянт посилається на те, що у іншій аналогічній справі, з ціною позовоу близько 5 000 000 грн., на користь позивача було стягнуто не 50 000 грн., а 30 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 року у справі № 904/3694/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В, (доповідач), судді Іванов О.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 року у справі №904/3694/22. 2. Розгляд справи № 904/3694/22 призначено у судовому засіданні на 12.07.2023 року об 09:30 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.

В судове засіданні представник відповідача не з`явився, надавши суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату.

В обгрунтування даного клопотання відповідач посилається на те, що представник апелянта з 23.08.2023 року по 01.09.2023 року перебуває у відпустці, а тому не може взяти участь у судовому засіданні. Забезепечити участь іншого представника апелянт не має можливості, оскільки не має в штаті юридичну службу, а користується послугами зовнішніх радників з правових питань.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши думку представника позивача, який заперечував проти його задоволення, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був належним чином, завчасно повідомлений про дату судового засіданні - 28.08.2023 року, про що свідчить як його клопотання, так і ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2023 року , рекомендоване повідомлення № 446, телефонограма № 275 від 07.07.2023 року ( а.с. 131,133, 177, т.2.

Відпустка представника не є поважною причиною для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач є юридичною особою, та мав можливість або забезпечити участь у справі іншого представника з огляду на наявність Юридичного центру обслуговування Управління судової практики, або взяти участь шляхом самопредставництва або укласти договір з іншим адвокатом.

З огляду на означене, відсутні підстави для відкладення розгляду даної справи.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

28.08.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ршенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 року у справі №904/3694/22 позов задоволено. Суд стягнув з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" 3 005 447, 63 грн. основного боргу, 298 756, 62 грн. інфляційних втрат, 47 709, 78 грн. 3% річних, 50 278, 71 грн. витрат зі сплати судового збору.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" посилався на те, що ним були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн. ( а.с.52 , т.2)

До заяви Позивач додав:

- копію договору про надання правової допомоги від 03.01.2020 року № 1526/, укладеного між Позивачем та адвокатом Величко В.О.;

- копію додаткової угоди № 3 від 01.06.2022 року до договору про надання правової допомоги від 03.01.2020 року;

- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 11.04.2023 (до договору про надання правової допомоги);

- копію детального опису виконаних робіт від 11.04.2023 року;

- копію рахунку на оплату № 3/1526 від 01.06.2022 року.

- копію платіжної інструкції № 289 від 13.04.2023 року на суму 50 000, 00 грн.

- копію свідоцтва про зайняття про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.05.2009 року серія № 2013;

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ № 1137383 від 03.09.2020.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення та стягуючи на користь позивача 50000 грн. витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що така сума є адекватним та підтвердженим розміром понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.202 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові ремонти" (клієнт) та адвокатом Величко О.В. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до цього Адвокат бере на себе зобов`язання надавати Клієнту необхідну правову допомогу у вигляді надання консультацій, роз`яснень, підготовки і подання різних документів, у тому числі процесуальних, а також адвокатських запитів задля отримання документів, відомостей та інформації з метою захисту Клієнта, використовувати для цього, передбачені нормами матеріального і процесуального права та в інших джерелах права засоби, способи і методи захисту, представництва інтересів Товариства у контролюючих, правоохоронних органах і судах всіх рівнів та спеціалізацій, а також звертатися до Європейського суду з прав людини для захисту порушених прав, свобод та інтересів з відповідними заявами.

Відповідно до пункту 2.1. договору Адвокат надає необхідну юридичну допомогу, відповідно до вимог законодавства України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість, яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктами 5.1-5.2 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар у розмірі, визначеному Сторонами в окремій додатковій угоді, яка є невід`ємним додатком цього договору та рахунку на оплату, виставленого Адвокатом. Після оплати Клієнтом вказаної в рахунку суми. Сторони чи їх повноважні представники протягом 10 днів складають акт(и) приймання-передачі наданої правової допомоги (юридичних послуг) в двох примірниках, по одному - для кожної Сторони. За дорученням Клієнта виплата Адвокату витрат може бути здійснена третіми особами.

Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2.) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем подано до суду Акт приймання-передачі правової допомоги (юридичних послуг), наданої адвокатом за договором №1526 про надання правової допомоги від 03.01.2020 року від 11.04.2023 року.

Як вбачається з Акту приймання-передачі виконаних робіт всього клієнту надано правничої допомоги на суму 50 000 грн.

Даний Акт узгоджено та підписано Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові Ремонти" та адвокатом О.Величко.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 8 ст. 127 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Як вбачається з матеріалів справи, заявлений розмір витрат на правничу допомогу у сумі 50 000 грн., відповідає складності справи, розміру заявлених вимог 3 351 913,90 грн., обсягу виконаної роботи.

При цьому, доводи апелянта про те, що обсяг виконаних робіт є завищеним, не спростовані жодним чином.

Так, збір документів, направлення листів про погашення заборгованості на думку відповідача, має характер досудового врегулювання спору, а тому цей час не підлягав включенню до сум відшкодування.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки вжиття заходів досудового врегулювання спору передувало зверненню із позовом, і бзперечно, є складовою частиною надання правничої допомоги з метою стягнення заборгованості.

Також колегія суддів не погоджується із завищенням часу надання послуг щодо розрахунків інфляційних та 3% річних, оскільки як вбачається з матеріалів справи, такий розрахунок виконувався за 15 актами наданих послуг, а тому 3 години витраченого часу, навіть з урахуванням використання онлайн-калькулятора, є співмірними та не є завищеними.

Той факт, що у іншій аналогічній справі судом було стягнута менша сума витрат на правничу допомогу, не є підставою для зменшення витрат саме по даній справі.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

З огляду на вищезазначені обставини, визначена судом першої інстанції сума витрат на правову допомогу, є обгрунтованою, доведеною, та необхідною.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2023 року у справі №904/3694/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.08.2023року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя І.М.Кощеєв