ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2272/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання Бурчак А.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Гладка Валерія Олександрівна, посвідчення №1723 від 19.12.2018 р., адвокат;

представники відповідача-1,2 в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 (повний текст складено та підписано 27.02.2023 суддя Рудь І.А.) у справі №904/2272/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", м.Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн", м. Дніпро

відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Дніпро

про солідарне стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу від 02.07.2021 № 51ФЛ-21 у загальній сумі 1 277 343 грн 17 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" звернулося Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 26.07.2022 № 2607/22, в якому просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" та ОСОБА_1 заборгованість за договором фінансового лізингу від 02.07.2021 № 51ФЛ-21 у загальному розмірі 919 406 грн 42 коп., з яких: 819 135 грн 41 коп. - заборгованість з лізингових платежів станом на 25.07.2022, розрахована позивачем за курсом продажу Євро, встановленому у міжбанківській інформаційній системі "Укрділінг", сформованого на 16:00 год за київським часом на 25.07.2022; 100 271 грн 01 коп. - 70% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов договору фінансового лізингу в частині своєчасного внесення лізингових платежів, відповідно до узгодженого сторонами графіку.

Вимога про стягнення з відповідача-2 обґрунтована посиланням на договір поруки від 05.07.2021 № 1П/51ФЛ-21.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023р. у справі №904/2272/22 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" 989 023 грн 81 коп. (дев`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч двадцять три грн 81 коп.) основного боргу, 287 525 грн 38 коп. (двісті вісімдесят сім тисяч п`ятсот двадцять п`ять грн 38 коп.) 70% річних.

Стягнути з Відповідача -1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" 9 574 грн 12 коп. (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири грн 12 коп.) витрат зі сплати судового збору та 9 993 грн 79 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три грн. 79 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Відповідача - 2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" 9 574 грн 12 коп. (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири грн 12 коп.) витрат зі сплати судового збору та 9 993 грн 79 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три грн. 79 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання умов, укладенного 02.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВІАР», найменування якого змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" (лізингоодержувач) договору фінансового лізингу № 51ФЛ-21, Специфікацію майна до договору (додаток №1), згідно з якою вартість майна складає 76 000, 00 Євро (а.с. 16) та графіку внесення лізингових платежів (додаток № 2) (а.с. 17) за актом приймання-передачі від 23.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець) передало, а Відповідач -1 отримав у платне користування гідравлічний листозгинальний прес з ЧПК, модель серійний номер 2, 2021 р.в. та гідравлічний листозгинальний прес з ЧПК, модель серійний номер 7, 2021 р.в. (а.с. 18). Відповідно до графіку внесення лізингових платежів, погодженого сторонами у додатку №2, Відповідач -1 мав сплатити лізингодавцю у період з 15.07.2021 до 20.08.2022 загальну суму лізингових платежів 80 867, 70 Євро за наведеним графіком.

Відповідачем-1 були здійснені оплати чергових лізингових платежів частково з порушенням строків оплат. Всього за договором було здійснено оплат на зальну суму 1011 501 грн 37 коп., що підтверджується довідкою № 04-110 від 19.07.2022 (а.с. 19), що у відповідності до зазначених умов договору становить:

- еквівалент 22 800,00 євро на виконання вимог п. 3.2. договору;

- еквівалент 950,00 євро на виконання вимог п. 3.3. договору.

Станом на дату розгляду справи, заборгованість відповідача-1 по сплаті лізингових платежів складає 25 767,84 євро, що відповідно до курсу продажу Євро, встановленому у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" станом на 16.11.2022 становить 989 023 грн 81 коп.

На підставі п. 8.1. договору позивач нарахував до сплати відповідачу-1 70% річних в сумі 288 319 гри 36 коп. за загальний період з 20.10.2021 по 17.11.2022.

05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець), ОСОБА_1 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВІАР», найменування якого змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" (лізннгоодержувач) укладено договір поруки №1П/51ФЛ-21 (надалі - договір поруки), відповідно до п. 1.1. якого предметом нього договору € зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу № 51ФЛ-21 від 02.07.2021, а також усіх додаткових угод до нього, які вже укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу № 510ФЛ-21 від 02.07.2021 (далі - основний договір).

За таких обставин та з урахуванням умов договору поруки, позивач набув право вимоги до поручителя (відповідача-2), як солідарного боржника щодо погашення заборгованості за спірним договором фінансового лізингу.

Оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання мало місце, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 70% річних.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 70% річних судом встановлено, що позивачем враховані дні внесення лізингових платежів у період нарахування відсотків річних, у зв`язку із чим за розрахунком суду до стягнення з відповідачів підлягають 70% річних в сумі 287 525 грн 38 коп. в межах заявленого позивачем періоду нарахування. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором фінансового лізингу в сумі 989 023 грн 81 коп. основного боргу та 287 525 грн 38 коп. 70% річних - є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У решті позову суд відмовив.

Оцінюючи надані позивачем докази на предмет обґрунтованості розміру заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд з урахуванням критеріїв, визначених ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, доходить висновку про неприйнятність заявленого до стягнення фіксованого розміру цих витрат у розмірі 35 000 грн 00 коп., з яких: 20 000,00 грн 00 коп. - гонорар за надання правової (правничої) допомоги по комплексному веденню справи у суді першої інстанції, 15 000 грн 00 коп. - гонорар успіху, у зв`язку з їх неспівмірністю та нерозумністю, з огляду на таке.

У даному випадку, виходячи з того, що юридична кваліфікація правовідносин у даній справі не є складною, тому не вимагала від адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію, значних професійних зусиль для належного представництва інтересів позивача у справі.

Підготовка позовної заяви у спорі, що виник між сторонами, не потребує тривалого часу для аналізу договору, первинних документів: заборгованість відповідачів стосується неналежного виконання відповідачем-1 зобов`язань зі сплати лізингових платежів; виконаний розрахунок 70% річних, позовні вимоги за якими судом задоволені частково, не є складним, оскільки унормований чинним законодавством та визначений усталеною судовою практикою й не потребує виняткових професійних знань.

Отже, з урахуванням характеру, предмета та складності спору (спір є стандартним-типовим, витікає з договору фінансового лізингу та договору поруки), кількості його учасників (три учасника), обсягом матеріалів справи (не великий обсяг первинних документів), господарський суд не може стверджувати, що спір у даній справі вимагав від адвоката аналізу значного обсягу джерел права, судової практики та значних затрат часу на його врегулювання.

За вказаних обставин, господарський суд зазначає, що такі вимоги як стягнення гонорару успіху в розмірі 15 000,00 грн., у зв`язку з прийняттям позитивного для позивача судового рішення у даній справі, не відповідають критерію розумності, так як не мають характеру необхідних, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, а отже, доходить висновку про відсутність підстав для покладення на відповідачів відшкодування гонорару успіху, який сплачує позивач на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

Таким чином, суд вважає прийнятною фіксовану суму за надання адвокатом у справі професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн 00 коп.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМНІК ІННОВЕЙШН» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 року по справі № 904/2272/22 та винести нове рішення, яким відмовити з Товариству з обмеженою відповідальністю «Адванс- Лізинг» у його позовних вимогах в повному обсязі, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Скаржник вважає, що відповідач - 2 фізична особа ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі №904/2272/22.

Зазначає, що позивачем не надано до суду, а відповідно судом першої інстанції не враховано і не досліджено на підставі яких документів і доказів базується розмір позовних вимог та розрахунок суми позову.

Щодо форс-мажорних обставини, звертає увагу, що введення воєнного стану в Україні відноситься до форс-мажорних обставин відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР. До того ж ТПП України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) про що зазначено у загальному офіційному листі ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс - мажорних обставин.

Вказує, що у звязку зі складною ситуацією в країні, відповідача - 1 вимушений скорочувати штат підприємства, зменшувати заробітну плату та тривалість робочого дня працівників. А також, чисельна кількість контрактів скасовується, ринок послуг і товарів як і відповідач - 1 несе значні збитки, ці обставини в сукупності не були досліджені судом першої інстанції, не взяті до уваги і не підлягали вивченню для всебічного і справедливого розгляду справи.

Суд першої інстанції не взяв до уваги п.8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 де зазначено, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Щодо витрат на правову допомогу, скаржник вважає, що вимоги позивача не відповідають реальним обємам наданої правової допомоги, не є співмірними із реальними обємами виконаних робіт, таким чином не мають підлягати задоволенню.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, важає, що судом першої інстанції цілком правомірно вирішено справу за наявними у ній матеріалами. Просить залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 у справі №904/2272/22 без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду від 16.03.2023 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/2272/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 у справі №904/2272/22 відкладено до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

22.03.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/2272/22.

Ухвалою суду від 27.03.2023 Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 у справі №904/2272/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.04.2023 о 12:00 годин.

26.04.2023 судове засідання не відбулося через перебування судді Іванова О.Г. у відпустці.

Ухвалою суду від 12.05.2023 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.05.2023 о 12:40 годин.

23.05.2023 на адресу суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Омнік Інновейшн» про відкладення розгляду справи на іншу дату. Клопотання мотивовано тим, що 24.05.2023 о 15:30 представник відповідача адвокат Мельничук Б.В. буде перебувати у відрядженні до міста Одеси для участі у якості представника іншої юридичної особи у Господарському суді Одеської області у справі №916/686/23, вказане засідання було призначено Господарським судом Одеської області до призначення засідання у справі №904/2272/22, а саме 19.04.2023.

Ухвалою суду від 24.05.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 у справі №904/2272/22 відкладено на 23.08.2023 на 12:40 год.

22.08.2023 розпорядженням в.о.керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/2272/22 у зв`язку з відпусткою судді Іванова О.Г.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Кощеєва І.М.

Ухвалою суду від 22.08.2023 справу №904/2272/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача), суддів: Березкіної О.В., Кощеєва І.М.

23.08.2023 представники відповідачів -1,2 у судове засідання не зявились.

При цьому, 23.08.2023 на адресу суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Омнік Інновейшн» про відкладення розгляду справи на іншу дату. Клопотання мотивоване тим, що станом на 23.08.2023 адвокат Мельничук Б.В. перебуває у відїзді в іншій області України, у звязку з цим не може забезпечити повний, належний і всебічний захист прав і інтересів свого клієнта.

Беручи до уваги, що матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою, а відсутність представників відповідачів не перешкоджає перегляду справи по суті, наведені в якості підстав для відкладення причини, на думку колегії суддів є неповажними, справа переглядалася без участі представників відповідачів за наявними у справі матеріалами.

23.08.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

02.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВІАР», найменування якого змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 51ФЛ-21 (надалі - договір), відповідно до умов п.1.1 якого лізингодавець зобов`язався передати на умовах фінансового лізингу у володіння та користування об`єкт лізингу (надалі - предмет лізингу або майно), а лізингоодержувач зобов`язався прийняти предмет лізингу та зобов`язався сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені в додатку №1 "Специфікація". Рік випуску та серійний номер майна вказуються в Акті приймання-передачі майна.

Згідно з п. 1.2. договору строк володіння та користування (далі-строк лізингу) лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу та не може бути менше одного року.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що вартість майна становить гривневий еквівалент 76000,00 Євро, що розраховується за курсом продажу Євро, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (http://www.udinform.com/index.php'?option=com_dealingquotation&task=closeu), формованим на 16:00 за Київським часом (надалі - міжбанківський курс) на дату, що передує даті укладання цього договору, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (далі - міжбанківський курс договору), та на дату укладання цього договору становить 2 471 216,00 грн, у тому числі ПДВ 411 869,33 грн (надалі - вартість майна). Вартість майна у гривні підлягає перерахунку за міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання акту приймання-передачі майна, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (далі - міжбанківський курс акту приймання-передачі), відповідно до умов п. 2.1.1 договору.

За умовами пп. 2.1.1. п. 2.1 договору якщо міжбанківський курс акту приймання-передачі буде відрізнятися від міжбанківського курсу договору, вартість майна (в гривнях) автоматично змінюється та підлягає перерахунку виходячи з міжбанківського курсу акту приймання-передачі. При цьому перерахунок вартості майна здійснюється за наступною формулою:

ВМ=А*КА +Ф*КП

ВМ - вартість майна (в гривнях);

А - сума авансового платежу в Євро, зазначена в п.3.2.;

КА - Міжбанківський курс на дату, що передує даті сплати авансового платежу, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операції купівлі іноземної валюти юридичними особами відповідно до п.3.2. договору;

Ф - сума фінансування, що становить різницю між вартістю майна (в Євро п.2.1. договору) та сумою авансового платежу (в Євро п.3.2. Договору);

КП - Міжбанківський курс акту приймання-передачі.

Вартість майна (в гривнях), перерахована відповідно до умов цього пункту договору, зазначається в гривневому еквіваленті в акті приймання-передачі майна. В разі зміни курсу, згідно п.3.7. договору вартість майна (в гривнях) коригується шляхом підписання додаткової угоди до акту приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 3.2. договору авансовий платіж є першим лізинговим платежем, що складає 30,00% від вартості майна. Сума авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті фактичної оплати, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі - міжбанківський курс фактичної оплати).

За надання предмету лізингу у фінансовий лізинг, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю одноразову комісію, в розмірі 950,00 Євро у строк до 01.08.2021 року. Комісія сплачується лізингоодержувачем на поточний рахунок Лізингодавця в національній валюті на міжбанківським курсом фактичної оплати (п. 3.3. договору).

Згідно з п. 3.4. договору розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку. Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної в графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в графіку, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (далі - міжбанківський курс графіку). Такий порядок застосовується до усіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті згідно з договором.

За умовами пп. 3.4.1., 3.4.2. договору у випадку, якщо лізингоодержувач здійснить оплату лізингового платежу після строку його оплати, вказаного в графіку, і на дату фактичної оплати лізингового платежу міжбанківський курс фактичної оплати лізингового платежу буде більшим, ніж міжбанківський курс графіку, лізингоодержувач зобов`язаний здійснити оплату такого лізингового платежу, виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати. У випадку, якщо лізингоодержувач здійснить оплату лізингового платежу раніше строку його оплати, вказаного в графіку, платіж зараховується, виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати.

У п. 3.6. договору сторони погодили, що датою сплати лізингового платежу є дата зарахування коштів на поточний рахунок лізингодавця. Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше дня, який передує останньому робочому дню, за яким настає такий неробочий (вихідний, святковий або ін.) день.

Передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, 307а. Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акта приймання-передачі майна (п. 4.2. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору майно переходить у власність лізингоодержуваа за умови сплати лізингодавцю всієї суми лізингових платежів та у терміни, передбачені графіком, в тому числі сплати лізингодавцю всієї суми вартості майна, що у гривневому еквіваленті не менше вартості майна, зазначеної у акті приймання-передачі майна, сплати штрафних санкцій відповідно до умов договору. Підтвердженням переходу права власності від лізингодавця до лізингоодержувача є між сторонами відповідний договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу.

Згідно з п. 8.1. договору у випадку, якщо лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати сімдесяти процентів річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України).

У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату лізингового платежу у строки, вказані в Графіку, то при зверненні лізингодавця до суду для розрахунку суми несплачених лізингових платежів лізингодавець має право використовувати міжбанківський курс на дату, що передує даті складання ним позовної заяви (п. 10.3. договору).

Пунктом 12.1. договору передбачено, що строк дії договору з 02 липня 2021 по 20 липня 2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим Договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного договору.

Сторони підписали Специфікацію майна до договору (додаток №1), згідно з якою вартість майна складає 76 000, 00 Євро (а.с. 16) та графік внесення лізингових платежів (додаток № 2) (а.с. 17).

За актом приймання-передачі від 23.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець) передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІВІАР», найменування якого змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн", отримало у платне користування гідравлічний листозгинальний прес з ЧПК, модель серійний номер 2, 2021 р.в. та гідравлічний листозгинальний прес з ЧПК, модель серійний номер 7, 2021 р.в. (а.с. 18).

Відповідно до графіку внесення лізингових платежів, погодженого сторонами у додатку №2, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю у період з 15.07.2021 до 20.08.2022 загальну суму лізингових платежів 80 867, 70 Євро, а саме:

1. у строк до 15.07.2021 - 3 500,00 євро;

2. у строк до 03.08.2021 - 19 300,00 євро;

3. у строк до 20.08.2021 - 4 889,69 євро;

4. у строк до 20.09.2021 - 4 640,12 євро;

5. у строк до 20.10.2021 - 4 798,73 євро;

6. у строк до 20.11.2021 - 4 545,94 євро;

7. у строк до 20.12.2021 - 4 511,41 євро;

8. у строк до 20.01.2022 - 4 652,75 євро;

9. у строк до 20.02.2022 - 4 385,83 євро;

10. у строк до 20.03.2022 - 4 365,43 євро;

11. у строк до 20.04.2022 - 4 500,49 євро;

12. у строк до 20.05.2022 - 4 268,11 євро;

13. у строк до 20.06.2022 - 4 216,31 євро;

14. у строк до 20.07.2022 - 4 170,79 євро;

15. у строк до 20.08.2022 - 4 122,10 євро.

Відповідачем-1 були здійснені оплати чергових лізингових платежів частково з порушенням строків оплат. Всього за договором було здійснено оплат на зальну суму 1 011 501 грн 37 коп., що підтверджується довідкою № 04-110 від 19.07.2022 (а.с. 19), що у відповідності до зазначених умов договору становить:

- еквівалент 22 800,00 євро на виконання вимог п. 3.2. договору;

- еквівалент 950,00 євро на виконання вимог п. 3.3. договору.

Таким чином, станом на дату розгляду справи, заборгованість відповідача-1 по сплаті лізингових платежів складає 25 767,84 євро, що відповідно до курсу продажу Євро, встановленому у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" станом на 16.11.2022 становить 989 023 грн 81 коп.

На підставі п. 8.1. договору позивач нарахував до сплати відповідачу-1 70% річних в сумі 288 319 грн 36 коп. за загальний період з 20.10.2021 по 17.11.2022.

Докази оплати відповідачем-1 спірної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець), ОСОБА_1 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВІАР», найменування якого змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" (лізингоодержувач) укладено договір поруки №1П/51ФЛ-21 (надалі - договір поруки), відповідно до п. 1.1. якого предметом нього договору є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу № 51ФЛ-21 від 02.07.2021, а також усіх додаткових угод до нього, які вже укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу № 510ФЛ-21 від 02.07.2021 (далі - основний договір).

Згідно п. 1.2. договору поруки сторони договору встановлюють, що зобов`язання поручителя перед лізингодавцем є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених ним договором та основним договором, не потребують.

Поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом основного договору та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором. повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має (п. 1.3. договору поруки).

Сторони заявляють, що порука згідно цього договору надана без мети отримання прибутку. Поручитель підтверджує, що він надає поруку безоплатно і ця умова є безумовною і безвідкличною (п. 1.4. договору поруки).

У п. 1.5. договору поруки сторони договору визначають, що це зобов`язання підписано сторонами у відповідності до чинного законодавства України, та відповідає положенням ст.ст. 553-559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки у випадках неможливості виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань за основним договором:

- лізингодавець має право на свій розсуд пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя чи лізингоодержувача або обом сторонам одночасно.

- лізингоодержувач не пізніше ніж за 3 (три) банківських дня до моменту настання строку виконання зобов`язань за основним договором повідомляє лізингодавця та поручителя про неможливість виконання зобов`язань за основним договором.

За умовами пп. 3.1.2. п. 3.1. договору поруки поручитель зобов`язаний у разі невиконання лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед лізингодавцем як солідарний боржник всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

У п. 6.2. договору поруки сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється, якщо лізингодавець протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

На момент вирішення спору відповідач-2 не надав доказів виконання взятих на себе зобов`язань за договором поруки.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі позивачем до матеріалів справи надано копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.12.2021 № 2/12-21 та додаткової угоди від 25.07.2022 № 6 до вказаного договору; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 19.12.2018 ДП № 4033; також ордер від 11.07.2022 серія АЕ № 1145191 та платіжне доручення від 03.08.2022 № 1108 на суму 20 000,00 грн, у призначенні платежу якого зазначено: оплата за надання правової допомоги згідно додаткової угоди № 6 від 25.07.2022 до договору №2/12-21 від 10.12.2021 без ПДВ.

Так, 10.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (клієнт) та Адвокатським бюро "ТАЛОКОНОВА КИРИЛА" (бюро) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №2/12-21 (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1. якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язаній надати клієнту правову допомогу щодо:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);

- представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, я також у судах під час здійснення шпального, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах виконавчої служби (в т.ч. приватних виконавців), органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України та МВС тощо з будь-яких питань;

- будь-яких інших питань правового характеру.

Згідно з п. 3.1. договору розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід"ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 4.1. договору цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього.

Дія договору припиняється через п`ять років з дня його укладення (п. 4.2. договору).

25.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" та Адвокатським бюро "ТАЛОКОНОВА КИРИЛА" підписано додаткову угоду № 6 до договору про надання правничої (правової) допомоги №2/12-21 від 10.12.2021 (розрахунок вартості послуг з надання правничої (правової) допомоги), відповідно до умов якої дана додаткова угода визначає порядок та умови оплати гонорару за надання правничої (правової) допомоги Бюро у спорі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" (40046255) та ОСОБА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" заборгованості за договором фінансового лізингу №51ФЛ-21 віл 02.07.2021 та договором поруки №1П/51ФЛ-21 від 05.07.2021 (п. 1 додаткової угоди). Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги по комплексному веденню вказаної в п. 1 цієї додаткової угоди справи у суді першої інстанції, включаючи підготовку всіх процесуальних документів, складає 20 000,00 (двадцять тисяч) грн.

Сторони погодили, що вищезазначений розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги встановлений у цій додатковій угоді у вигляді фіксованої суми, яка не змінюється в залежності віл обсягу послуг та втраченого бюро часу, а отже розмір гонорару є визначеним у розумінні ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Повна оплата гонорару за падання правничої (правової) допомоги за цією додатковою угодою здійснюється впродовж 30 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди розмір "гонорару успіху" за досягнення позитивного результату внаслідок надання бюро правничої (правової) допомоги клієнту відповідно до цієї додаткової угоди складає 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. Під "досягненням позитивного результату" сторони розуміють винесення судом першої інстанції рішення на користь клієнта про стягнення з відповідача/відповідачів не менше 70% ціни позову).

Повна оплата "гонорару успіху" за досягнення позитивного результату за цією Додатковою угодою здійснюється впродовж 90 календарних днів з дати ухвалення судом першої інстанції відповідного рішення.

За умовами п. 4 додаткової угоди сплата узгодженого сторонами гонорару за надання правничої (правової) допомоги здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок бюро, зазначений в договорі.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Апелянтом не спростовано фактичні обставини, пов`язані з розглядом справи в частині того, що на адресу суду повернулися конверти з ухвалами, що направлялися на адресу відповідачів, з відмітками відділення поштового зв`язку: «Повертається за закінченням терміну зберігання», «Адресат відсутній за вказаною адресою» та того, що про час та місце розгляду справи відповідач-1 повідомлявся шляхом направлення ухвал суду на його офіційну електронну адресу , що підтверджується довідками про доставку електронного листа, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з правомірністю дій місцевого господарського суду в частині можливості розгляду справу за відсутності представників відповідачів за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України і відхиляє доводи апеляційної скарги : « … Одним із базових принципів господарського процесу є передбачений статтею 7 ГПК рівність перед законом і судом…

… статтею 13 ГПК забезпечена змагальність сторін…

Проте в порушення вказаних базових принципів ГПК, суд першої інстанції фактично позбавив Відповідачів законного права на участь у судовому процесі, в якому вирішуються питання що порушують права і обов`язки Відповідачів…» .

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин укладання 02.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВІАР», найменування якого змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" (лізингоодержувач) договору фінансового лізингу № 51ФЛ-21 (надалі - договір) та 05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець), ОСОБА_1 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВІАР», найменування якого змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" (лізингоодержувач) договору поруки №1П/51ФЛ-21 (надалі - договір поруки); узгодження графіком внесення лізингових платежів, погодженого сторонами у додатку №2, обов`язку лізингоодержувача сплатити лізингодавцю у період з 15.07.2021 до 20.08.2022 загальну суму лізингових платежів 80 867, 70 Євро, а саме:

1. у строк до 15.07.2021 - 3 500,00 євро;

2. у строк до 03.08.2021 - 19 300,00 євро;

3. у строк до 20.08.2021 - 4 889,69 євро;

4. у строк до 20.09.2021 - 4 640,12 євро;

5. у строк до 20.10.2021 - 4 798,73 євро;

6. у строк до 20.11.2021 - 4 545,94 євро;

7. у строк до 20.12.2021 - 4 511,41 євро;

8. у строк до 20.01.2022 - 4 652,75 євро;

9. у строк до 20.02.2022 - 4 385,83 євро;

10. у строк до 20.03.2022 - 4 365,43 євро;

11. у строк до 20.04.2022 - 4 500,49 євро;

12. у строк до 20.05.2022 - 4 268,11 євро;

13. у строк до 20.06.2022 - 4 216,31 євро;

14. у строк до 20.07.2022 - 4 170,79 євро;

15. у строк до 20.08.2022 - 4 122,10 євро; здійснення Відповідачем-1 оплати чергових лізингових платежів частково з порушенням строків оплат на зальну суму 1 011 501 грн 37 коп., що у відповідності до зазначених умов договору становить:

- еквівалент 22 800,00 євро на виконання вимог п. 3.2. договору;

- еквівалент 950,00 євро на виконання вимог п. 3.3. договору; встановлення судом першої інстанції станом на 16.11.2022року розміру заборгованісті відповідача-1 по сплаті лізингових платежів у розмірі 25 767,84 євро, що, відповідно, становить становить 989 023 грн 81 коп; ухилення відповідачів від можливості скористатися правом на надання відзиву на позовну заяву.

З урахуванням вищевикладенного, висновок суду першої інстанції в частині того, що відповідачі неналежним чином виконали свої, встановлені договором фінансового лізингу та договором поруки, зобов`язання, чим порушили умови укладених із позивачем договорів та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 989 023 грн 81 коп. основного боргу та 287 525 грн 38 коп. 70% річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню визнається колегією суддів таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753 /12916/15-ц з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. Натомість, за правилами цивільного судочинства повинні розглядатися спори стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною цього основного зобов`язання є фізична особа, яка, вступаючи у це зобов`язання, не діяла як фізична особа-підприемець. Тому для визначення юрисдикції суду щодо розгляду відповідної справи суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, значення не має. Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 345/1537/21 також є посилання, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» спір щодо правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду, якщо таке основне зобов`язання є господарським і спір щодо нього підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12916/15-ц).

Як вбачається зі змісту п. 1.1. договору поруки №1П/51ФЛ-21, предметом нього договору є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу № 51ФЛ-21 від 02.07.2021, а також усіх додаткових угод до нього, які вже укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу № 510ФЛ-21 від 02.07.2021 (далі - основний договір).

Відповідні доводи апеляційної скарги : « … З позовної заяви вбачається, що Позивачем у складі учасників провадження визначено Відповідачем фізичну особу - ОСОБА_1 .

30.09.2022 на адресу суду надійшла відповідь Відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 29.09.2022 року на запит суду від 09.08.2022, за змістом якої підтверджене місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 12.07.1994.

Відповідно до ст. 21 ГПК щодо юрисдикції …

… Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах …

… Частиною 2 статті 48 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що …

… Таким чином Відповідач - 2 фізична особа ОСОБА_1 є неналежним Відповідачем справі 904/2272/22…» відхиляються як такі, що грунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції від 13.06.2021, Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

У п. 6.2. договору поруки сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється, якщо лізингодавець протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

На момент вирішення спору відповідач-2 не надав доказів виконання взятих на себе зобов`язань за договором поруки.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Відповідно до частини першої статті 251 ЦК строком є …

Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного СУДУ України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі №6-10бцс14, від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15. від 22 червня 2016 рок/ у справі №6- 368цс16. від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16. від 29 березня 2017 року у справі №6-3087цс16. від 14 черві і я 2017 року у справі №644/6558/15-ц. а також висновок Великої палати Верховного Суду, викладений у п/ нкп 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі №2-1169/11).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК, є преклюзивним, тобтойого закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати від поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15).

У пункті 3.1 Договору передбачений термін оплати згідно Графіку…

Строк виконання Відповідачем - 1 кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК спливає у відповідне число згідно графіку.

Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк…

Тому за змістом частини четвертої статі і 559 ЦК у зазначеній редакції порука за кожним з зобов`я зань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку поверненя кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (див. пункт 84 постанови ВП ВС від 19 червня 2019 року у справі №523/8249/14-ц).

Натомість Суд вважав, що внаслідок неналежного виконання Відповідачем - 1 умов договору, а саме через недодержання графіку повернення, поручитель має нести відповідальність перед Позивачем за виконання всіх прострочених частин основного зобов`язання, визначених періодичними платежами. Питання про те, чи сплив щодо частини таких платежів строк, який визначений частиною четвертою статті 559 ЦК у вказаній редакції і який застосовується незалежно від доводів сторін, суд попередньої інстанцій на підставі наявних у справі доказів не дослідив…» відхиляються колегією суддів як такі, що грунтуються на нормі права, яка вже не була чинною на час винекнення спірних правовідносин.

Відповідно до частнини 9 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що « … Крім того згідно вимог ч.6. ст.232 ГК України «Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем не надано до суду, а відповідно Судом першої інстанції не враховано і не досліджено на підставі яких документів і доказів базується розмір позовних вимог та розрахунок суми позову…

… Українське законодавство визнає форс-мажором …

У зв`язку з повномасштабним вторгненням росії в Україну Торгово-промислова палата 28 лютого 2022 року розмістила на своєму офіційному сайті лист, яким засвідчила, що збройна агресія російської федерації с форс- мажорною обставиною в контексті українського законодавства…

… Верховний суду у своїй практиці виокремив наступні елементи форс-мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; і найголовніше - унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (Постанова ВС від 25.01.2022 № 904/3886/21).

Тобто форс-мажор розглядається як обставина непереборної сили, запобігти якій зобов`язана сторона не мас змоги. Відповідно, неналежне виконання договору не є наслідком її неправомірних дій і виключає наявність вини, яка є обов`язковою умовою для настання відповідальності за порушення зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом. Така законодавча дефініція убезпечує особу від відповідальності за порушення без вини, і с однією з основоположних в цивільному праві.

Ще одним важливим законодавчим запобіжником є ст. 617 ЦКУ, яка визначає обставини непереборної сили як підставу для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань. Аналогічний висновок випливає зі змісту ст. 218 ГКУ. яка покладає на суб`єкта господарювання обов`язок довести, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Господарська діяльність Відповідача - 1, як і багатьох підприємств в Україні паралізована, наявна загроза життю наших співробітників та людей в Україні.

Водночас, хочемо звернути увагу, що введення воєнного стану в Україні відноситься до форс-мажорної обставини відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" № 671/97-ВР. До того ж ТПП України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) про. що зазначено у загальному офіційному листі ТПП №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

На сьогодні ситуація у країні є складною, масовані ракетні атаки країни-агресора по об`єктах критичної інфраструктури призвели до відключення електропостачання по всій країні, багато великих міст має проблеми з водопостачання, опаленням та зв`язком.

Зазначені обставини негативно впливають на фінансовий стан Відповідача - 1, у зв`язку з чим ми вимушені скорочувати штат підприємства, зменшувати заробітну плату та тривалість робочого дня працівників.

Крім того зазначені обставини прямо впливають на господарську діяльність Відповідача - 1, оскільки численна кількість Контрактів скасовується, ринок послуг і товарів як і Відповідач - 1 несе значні збитки, усі ці фактори в сукупності не були досліджені судом першої інстанції, не взяті до уваги і не підлягали вивченню для всебічного і справедливого розгляду справи…» відхиляються як такі, що знаходяться в межах обов`язку апелянта нести негативні наслідки, пов`язні з ухиленням ним від можливості надати суду першої інстанції відзив з посиланням на відповідні обставини, який, в свою чергу, правомірно, у відповідності до приписів частини 9 статті 164 Господарського процесуального кодексу України їх не врахував.

Оскільки апелянтом не наводиться обгрунтування, який саме розмір витрат на професійну правинчу допомогу є таким, що відповідає реальним об`ємам наданої правової допомоги, співмірним із реальними об`ємами виконаних робіт, доводи відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів як такі, що носять декларативний характер і не несуть в собі тверджень, які б могли бути враховані судом апеляційної існтації на предмет порушень з боку місцевого господарського суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 у справі №904/2272/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 28722,37 грн покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 у справі №904/2272/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 у справі №904/2272/22 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 28722,37 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Омнік Інновейшн".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 29.08.2023

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Березкіна