РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/737/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

"Виробничо-комерційна фірма "УКР НАНО ХІМ",

проспект Миру, 53, оф.562, м. Чернігів, 14005,

e-mail:

до відповідача: Фермерського господарства "Щурівське"

вул. Коцюбинського, 33, с. Щурівка, Ічнянський район, Чернігівська область, 16753

про стягнення 1 387 701,82 грн

За участю учасників справи:

від позивача: Коленченко О.О.

від відповідача: не прибув

Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКР НАНО ХІМ" подано позов до Фермерського господарства "Щурівське" про стягнення 1 387 701,82 грн, з яких 98 924,35 грн інфляційних нарахувань, 177 690,16 грн 24% річних, 343 447,37 грн пені, 36 193,79 грн штрафу, 731 446,15 грн курсової різниці.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 21.06.2023; встановлено учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчого засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням №536.

Копія ухвали суду від 29.05.2023 надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення № 544) на адресу, зазначену в позовній заяві, а саме: вул. Коцюбинського, 33, с. Щурівка, Ічнянський район, Чернігівська область, 16753, та яка співпадає з місцезнаходженням відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, була повернута відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», день проставлення відмітки - 31.05.2023.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

В силу пункту 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Беручи до уваги вищевказане суд зауважує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі № 921/32/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17).

В той же час, сторона не була позбавлена можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу приписів статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Київської області по даній справі.

Отже, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву на позов. Днем вручення ухвали про відкриття провадження у справі для відповідача є 31.05.2023.

07.06.2023 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи та зробив їх фотокопії, про що свідчить його підпис на клопотанні про ознайомленні з матеріалами справи від 02.06.2023, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

21.06.2023 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 08.08.2023.

08.08.2023 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.08.2023.

29.08.2023 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №01-11-2021/ДК-Х на умовах товарного кредиту від 01.11.2021.

Відзиву на позов від відповідача у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не подано відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини справи встановлені судом.

01.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма «УКР НАНО ХІМ» (постачальник) та Фермерським господарством «Щурівське» (покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту №01-11-2021/ДК-Х (далі - Договір) (а.с. 14-16).

Відповідно до п.1.1 Договору постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Поставка товару в рамках і на підставі договору може здійснюватись окремими партіями відповідно до додаткових угод (специфікацій) до цього договору. Загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також інші умови визначаються додатковими угодами (специфікаціями) до цього договору, які є невід`ємною його частиною. Зобов`язання сторін з поставки відповідної партії товару (певного асортименту) у рамках договору виникають лише після підписання сторонами відповідної додаткової угоди (специфікації) до цього договору (п. 1.2. - 1.4. Договору).

Згідно п. 2.4, 2.5 Договору строки, порядок та інші умови поставки, вибірки (отримання) товару встановлюються сторонами в додатковій угоді (специфікації). Товар постачається партіями в асортименті та кількості, які визначаються сторонами у додаткових угодах (специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного договору.

Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних, на підставі яких товар був переданий покупцю (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість товару повинна бути повністю сплачена постачальнику покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах (специфікаціях) до даного договору, що є невід`ємною частиною даного договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є укладеним на строк до 31.12.2022, а щодо невиконаних до цього дня зобов`язань та відповідальності - до повного їх виконання (п. 2.1 Договору).

Сторонами укладено Додаткову угоду (специфікацію) №1 від 01.11.2021, у якій зазначено найменування товару, кількість, ціна - 2 010 766,12 грн, строк поставки - до 01.11.2021, строк оплати - до 10 % до 10.11.2021, 10% до 25.12.2021, 80% до 20.10.2022 (а.с. 17).

Позивач свої зобов`язання за Договором та Специфікацією виконав у повному обсязі, поставивши відповідачеві товар на загальну суму 2 010 766,12 грн, що підтверджено видатковою накладною №188 від 01.11.2021 та товарно-транспортною накладною №Р188 від 01.11.2021 (а.с. 40-41).

Відповідач сплатив суму за поставлений товар згідно платіжних інструкцій (а.с.20-25):

- № 683 від 03.11.2021 - 201076,61 грн;

- № 20778663 від 02.08.2022 - 10 000,00 грн;

- № 497 від 25.10.2022 - 100 000,00 грн;

- № 507 від 06.12.2022 - 200 000,00 грн;

- № 2 від 19.01.2023 - 100 000,00 грн;

- № 14 від 31.01.2023 - 200 000,00 грн;

- № 19 від 14.02.2023 - 400 000,00 грн;

- № 25 від 23.02.2023 - 100 000,00 грн;

- № 36 від 21.03.2023 - 50 000,00 грн;

- № 41 від 11.04.2023 - 150 000,00 грн;

- № 53 від 27.04.2023 - 499 689,51 грн;

Всього, на загальну суму 2 010 766,12 грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Договором у частині строків виконання зобов`язань, внаслідок чого до відповідача повинні застосовуватись штрафні санкції.

Відповідно до п. 4.3.3 договору на дату фактичної оплати частини товару, згідно з певною додатковою угодою (специфікацією), у випадку зростання курсу іноземної валюти, вказаного банком постачальника, відносно курсу, вказаного у додатковій угоді (специфікації), або курсу перерахунку вартості товару на дату фактичного відвантаження, вартість оплачуваної частини товару змінюється пропорційно такому зростанню за формулою:

Ао = В1о/В2о х Со, де:

Ао - сума належна до оплати у гривні на день фактичного перерахування коштів, згідно умов договору;

В1о - курс продажу відповідної іноземної валюти, визначений банком постачальника на день фактичного перерахування коштів;

В2о - курс продажу відповідної іноземної валюти, визначений банком Постачальника на дату підписання відповідної додаткової угоди (специфікації-);

Со - сума належна до оплати у гривні на дату підписання Договору, згідно умов Договору та відповідних додаткових угод (специфікацій).

Зміна вартості товару на дату фактичної оплати фіксується постачальником у вигляді коригування видаткових накладних після повної оплати вартості товару, з урахуванням курсу валюти на дату кожної часткової оплати та не потребує додаткових угод чи погоджень обома сторонами Договору.

Постачальник може здійснити перерахунок вартості товару та надати коригування видаткових накладних на будь-яку дату на власний розсуд або на прохання покупця, за наявності відповідних підстав, згідно з пунктами 4.3.2 та 4.3.3 Договору.

Банком Постачальника є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а курс валюти, який використовується для розрахунку гривневої ціни товару для даного Договору, вказано на сайті www.aval.ua у розділі «Курси валют», як курс продажу відповідної валюти (п. 4.3.4. Договору).

Позивач, з урахуванням п. 4.3.3 Договору, нарахував та виписав коригуючу накладну №8 від 27.04.2023 на суму 731 446,15 грн (а.с. 30).

Сума курсової різниці у сумі 731 446,15 грн заявлена до стягнення з відповідача за даним позовом.

Відповідно до п. 8.5 Договору нарахування неустойки (пені) за договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості.

Строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені) та відшкодування завданих збитків, передбачених п.8.5.1 - 8.5.2 Договору, встановлюється у 3 роки (п. 8.10 Договору).

Згідно із п. 8.4.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати ціни товару покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 2 % та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

З посиланням на п. 8.4.1 Договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню на суму 343 447,37 грн та 2% штрафу у розмірі 36 193,79 грн.

Відповідно до п. 8.4.2 Договору за порушення грошових зобов`язань з оплати ціни товару на підставі статті 625 Цивільного Кодексу України, покупець сплачує на користь постачальника 24 % річних від суми боргу.

Відповідно до п. 8.4.2 Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 24 % річних на суму 177 690,16 грн, а також інфляційні нарахування на суму 98 924,35 грн.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Зі змісту укладеного між сторонами Договору поставки на умовах товарного кредиту №01-11-2021/ДК-Х від 01.11.2021 вбачається, що цей договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч.1,2 ст.538 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт укладення між сторонами Договору поставки на умовах товарного кредиту №01-11-2021/ДК-Х від 01.11.2021 та специфікації №1 до Договору, факт поставки обумовленого Договором товару за вищезазначеною специфікацією та накладною №188 від 01.11.2021 на загальну суму 2 010 766,12 грн.

За умовами специфікації №1 відповідач мав сплатити:

1) до 10.11.2021- 10 %, тобто 201 076,61 грн;

2) до 25.12.2021- 10%, тобто 201 076,61 грн;

3) до 20.10.2022 - 80%, тобто 1 608 612,90 грн.

Відповідач за поставлений товар сплатив у наступні строки: 03.11.2021 - 201076,61 грн; 02.08.2022 - 10 000,00 грн; 25.10.2022 - 100 000,00 грн; 06.12.2022 - 200 000,00 грн; 19.01.2023 - 100 000,00 грн; 31.01.2023 - 200 000,00 грн; 14.02.2023 - 400 000,00 грн; 23.02.2023 - 100 000,00 грн; 21.03.2023 - 50 000,00 грн; 11.04.2023 - 150 000,00 грн; 27.04.2023 - 499 689,51 грн.

Отже, судом встановлено, що відповідачем порушено строки оплати за товар, вказані у специфікації №1, а саме: до 25.12.2021 та до 20.10.2022.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Позивачем на підставі п. 4.3.3, 4.3.4 Договору заявлено до стягнення суму курсової різниці на загальну суму 731 446,15 грн.

Нараховані позивачем суми курсових різниць відповідно до коригуючої накладної на загальну суму 731 446,15 грн відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача суми курсової різниці у заявленому розмірі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем на підставі п. 8.4.1 Договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період прострочення обов`язку з оплати поставленого товару за період з 25.12.2021 до 26.04.2023 на суму 343 447,37 грн та 2% штрафу від суми боргу у розмірі 36 193,79 грн, що позивач обґрунтовує наявним у матеріалах справи розрахунком.

Як встановлено судом, відповідальність за порушення строків оплати товару у вигляді пені та штрафу було погоджено сторонами у п. 8.4.1 договору.

Суд зазначає, що одночасне застосування позивачем до відповідача пені та штрафу узгоджується з положеннями діючого законодавства, оскільки відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 5.44 постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 18.05.2021 у справі №913/686/19.

За таких обставин, одночасне нарахування позивачем до сплати відповідачу пені та штрафу є правомірним.

Судом враховано п. 8.5 та п. 8.10 Договору, яким сторони передбачили, що нарахування неустойки (пені) за договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості. Строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені) та відшкодування завданих збитків встановлюється у 3 роки.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення пені обґрунтований та підтверджений належними у справі доказами.

Є обґрунтованою й вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 2% від суми боргу у розмірі 36 193,79 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. п. 8.4.2 Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 24 % річних за період прострочення платежу з 25.12.2021 до 26.04.2023 на суму 177 690,16 грн, а також інфляційні нарахування за період прострочення платежу січень 2022 року - квітень 2023 року на суму 98 924,35 грн, що позивач обґрунтовує наявним у матеріалах справи розрахунком.

Наданий позивачем розрахунок 24% річних та інфляційних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідачів 24% річних за період прострочення платежу з 25.12.2021 до 26.04.2023 на суму 177 690,16 грн та інфляційних нарахувань за період прострочення платежу січень 2022 року - квітень 2023 року на суму 98 924,35 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

Згідно зі статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (1); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (2).

За статтею 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За приписами частини 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 3 - 6 статті 126 ГПК України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

Виходячи з аналізу вказаних статей для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати критерії складності справи, обсяг наданих адвокатом послуг, кваліфікації і досвіду адвоката, ціну позову, керуватися принципами розумності та справедливості.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 12 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу позивачем надано договір на надання правової допомоги №11 від 28.07.2020, укладений між адвокатом Коленченком О.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма «УКР НАНО ХІМ» (Клієнт), додаткову угоду №6 від 19.05.2023, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000052 від 07.11.2013, акт прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг від 23.05.2023 на суму 12 600,00 грн., платіжну інструкцію №2308 від 23.05.2023 на суму 12 600,00 грн (оплата за юридичні послуги згідно п. 1 додаткової угоди №6 від 19.05.2023).

Згідно з умовами п. 2.1 договору на надання правової допомоги №11 від 28.07.2020 Адвокат зобов`язується надавати правову допомогу Клієнту, і при виникненні необхідності, представляти його інтереси у відносинах із третіми особами, у тому числі в суді (усіх інстанцій), господарському (третейському) суді (усіх інстанцій), адміністративному суді (усіх інстанцій), у відносинах з іншими державними органами, а також підприємствами, установами, організаціями будь-яких форм власності і громадянами, здійснювати захист його законних прав і інтересів, і надавати правову допомогу в об`ємі і на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти і здійснити оплату послуг Адвоката у порядку, визначеному даним Договором.

Відповідно до п. 5.1. договору на надання правової допомоги №11 від 28.07.2020 порядок, розмір, терміни сплати винагороди за надані послуги можуть регламентуватися іншими документами, підписаними сторонами у контексті подальшого розвитку положень цього Договору.

19 травня 2023 року між Адвокатом та позивачем було укладено Додаткову угоду № 6 до договору про надання правової допомоги № 11 від 28.07.2020, відповідно до якої сторони погодили:

Клієнт та Адвокат домовилися, що орієнтовний загальний розмір винагороди (гонорару) Адвоката за надання правової допомоги Клієнту у зв`язку з поданням та розглядом позовної заяви Клієнта до ФГ "ЩУРІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 01-11-2021/ДК-НХ на умовах товарного кредиту від 01.11.2021 складає 12 600,00 грн.

Вартість послуг з надання правової допомоги визначається згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 року № 119 (надалі - Рекомендації), а саме:

- складання та подання позовної заяви Клієнта до ФГ "ЩУРІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 01-11-2021/ДК-НХ на умовах товарного кредиту від 01.11.2021 складає 12600,00 грн.

У випадку необхідності участі Адвоката у судових засіданнях в Господарському суді Чернігівської області при розгляді справи за позовом Клієнта до ФГ "ЩУРІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 01-11-2021/ДК- НХ на умовах товарного кредиту від 01.11.2021 - гонорар Адвоката складає 3000,00 грн за кожне судове засідання.

Отримання винагороди Адвокатом відбувається у формі внесення Клієнтом гонорару на розрахунковий рахунок Адвоката після підписання сторонами Даної Угоди наступним чином:

- 12600,00 грн до 23 травня 2023 року.

Акт приймання-передачі наданих послуг, передбачених п. 2 Даної Угоди, повинен бути підписаний сторонами, в день подання позовної заяви Клієнта до ФГ "ЩУРІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 01-11-2021/ДК- НХ на умовах товарного кредиту від 01.11.2021.

У випадку необхідності участі Адвоката у судових засіданнях в Господарському суді Чернігівської області при розгляді справи за позовом Клієнта до ФГ "ЩУРІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 01-11-2021/ДК- НХ на умовах товарного кредиту від 01.11.2021, Акт приймання-передачі щодо цього підписується Сторонами протягом 3-днів з моменту оголошення судового рішення прийнятого за наслідками розгляду Господарським судом Чернігівської області позову Клієнта до ФГ "ЩУРІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 01-11-2021/ДК-НХ на умовах товарного кредиту від 01.11.2021 та в такому Акті сторонами фіксується остаточний розмір гонорару Адвоката, передбачений п. 3 Даної Угоди, в залежності від кількості судових засідань, в яких приймав участь Адвокат.

Адвокат зобов`язується при складанні позовної заяви Клієнта до ФГ "ЩУРІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 01-11-2021/ДК- НХ на умовах товарного кредиту від 01.11.2021 включити витрати на правову допомогу зазначені в п. 2 Даної Угоди, до позовної заяви та просити суд про їх стягнення з відповідача.

23 травня 2023 року між позивачем та Адвокатом Коленченко Олександром Олександровичем було підписано Акт прийому-передачі виконаних робіт і/чи наданих послуг до Додаткової угоди № 6 від 19.05.2023 до Договору про надання правової допомоги № 11 від 28.07.2020.

Відповідно до вказаного Акту прийому-передачі Адвокат надав юридичні послуги згідно п. 1 до Додаткової угоди № 6 від 19.05.2023, а саме підготував та подав до Господарського суду Чернігівської області позовну заяву Клієнта до ФГ "ЩУРІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 01-11-2021/ДК-НХ на умовах товарного кредиту від 01.11.2021 - витрачений час - 12 годин, вартість - 12600,00 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони у справі викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката від відповідача не надходило.

Факт сплати клієнтом адвокату грошових коштів у сумі 12 600,00 грн підтверджується платіжною інструкцією № 2308 від 23.05.2023.

Заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правову допомогу не є надмірним та завищеним, оскільки ціна позову у справі склала 1 387 701,82 грн.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Судом враховано те, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, є визначеним (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 та від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 дійшов висновку про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Вивчивши надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, суд доходить висновку про те, що позивачем доведено факт надання послуг правничої допомоги на суму 12 600,00 грн, які є документально підтвердженими, співмірними із складністю справи та наданими послугами.

З урахуванням викладеного вище витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 12 600,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у справі на підставі положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 20 815,53 грн.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Щурівське" (вул. Коцюбинського, 33, с. Щурівка, Ічнянський район, Чернігівська область, 16753; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "УКР НАНО ХІМ" (проспект Миру, 53, оф.562, м. Чернігів, 14005, ) 98 924,35 грн інфляційних нарахувань, 177 690,16 грн 24% річних, 343 447,37 грн пені, 36 193,79 грн штрафу, 731 446,15 грн курсової різниці, 12 600,00 грн витрат на правову допомогу та 20 815,53 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.08.2023.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор