УХВАЛА

04 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/5163/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенко І.С.- головуючий, Берднік І.С., Зуєв В.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Марченко Світлани Леонідівни

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 і ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Марченко Світлани Леонідівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Франчайзинг Україна"

про стягнення 311 194, 43 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Марченко Світлана Леонідівна (далі - ФОП Марченко С.Л., Позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Франчайзинг Україна" (далі - ТОВ "Франчайзинг Україна", Відповідач) про стягнення 311 194,43 грн, з яких: 136 500,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати, 39 343,14 грн заборгованості з компенсації за комунальні послуги, 118 887,10 грн неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення, 6 936,31 грн пені, 8 487,43 грн інфляційних втрат та 1 040,45 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Франчайзинг Україна" на користь ФОП Марченко С.Л. заборгованість з орендної плати в розмірі 136 500,00 грн, заборгованість з компенсації вартості комунальних послуг в розмірі 39 343,14 грн, неустойку в розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення повернення в сумі 118 887, 10 грн, пеню в розмірі 5 721,79 грн, 3% річних в розмірі 858,27 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 302,75 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 частково задоволено заяву ФОП Марченко С.Л. про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з ТОВ "Франчайзинг Україна" на користь ФОП Марченко С.Л. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 561,84 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023, зокрема рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 скасовано в частині стягнення з Відповідача неустойки в розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення повернення, пені, 3% річних та інфляційних втрат. В цій частині прийнято нове рішення про відмову в позові. В решті рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 залишено без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ФОП Марченко С.Л. про стягнення судових витрат.

Не погодившись із прийнятими рішеннями суду апеляційної інстанції, ФОП Марченко С.Л. 15.08.2023 через підсистему "Електронний суд" звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 в частині відмови у стягненні неустойки в розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення повернення, пені, 3% річних та інфляційних втрат і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 і прийняти нове рішення, яким вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю. Також, скаржник просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ФОП Марченко С.Л., Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження в частині оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 слід відмовити, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Згідно з приписами пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

З аналізу наведених положень слідує, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у чітко визначених законом випадках, що передбачені у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Водночас, пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України визначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно ж з частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

На час подання позову у цій справі, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 встановлено в розмірі 2 481,00 грн, отже п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 240 500,00 грн.

Так як предметом позову у цій справі є стягнення 311 194,43 грн, то ціна позову у ній не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звідси, ФОП Марченко С.Л. оскаржує судове рішення, якими вирішено спір у справі з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому (за загальним правилом) воно не підлягає касаційному оскарженню і ураховуючи наведені вище приписи процесуального Закону, звертаючись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою скаржник повинен був належним чином обґрунтувати наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, які давали б касаційному суду можливість здійснити касаційний перегляд оскаржуваного рішення.

Водночас, у поданій касаційній скарзі ФОП Марченко С.Л. зазначає, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України).

Обґрунтовуючи наведене скаржник пояснює, що наразі є неоднозначною правозастосовна практика в частині звільнення від відповідальності на підставі листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, адресованого необмеженій кількості осіб та яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Втім, оцінивши наведені скаржником доводи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вважає їх такими, що дають підстави для допуску цієї справи до касаційного провадження.

Так, фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики може мати спірне правове питання, яке тривалий час неоднаково вирішується судами. Але, скаржник не наводить жодних аргументів, які б свідчили про неоднозначність правозастосовної практики саме у питанні застосування норм права, зазначених ним у касаційній скарзі. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами попередніх інстанцій сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з подібними обставинами спорів.

Більше того, у поданій касаційній скарзі скаржник із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України вказує, що судом апеляційної інстанції застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21, від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17; від 21.09.2022 у справі № 911/589/21; від 04.10.2022 у справі № 927/25/21, що стверджує про наявність правозастосовної практики суду касаційної інстанції із піднятого скаржником правового питання.

Доводи, які викладені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду враховує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Отже, наведені скаржником доводи та аналіз оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанцій у цій справі не дають підстав для висновку про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а відтак наявність у даному випадку підстави допуску цієї справи до касаційного провадження, яка передбачена у підпункті "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, в межах перевірки матеріалів касаційної скарги не підтвердилась.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Марченко С.Л. в частині оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 у справі № 910/5163/22, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, перевіривши матеріали касаційної скарги ФОП Марченко С.Л. в частині оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у даній справі на відповідність вимогам статей 287 - 291 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга їм відповідає, у зв`язку з чим з огляду на положення частини першої статті 294 ГПК України, наявні підстави для відкриття касаційного провадження у даній справі.

Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

На момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для відкриття касаційного провадження на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України.

Зважаючи на зміст частини тринадцятої статті 8 та частини п`ятої статті 301 ГПК України, перегляд оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції підлягає здійсненню без повідомлення/виклику учасників справи у порядку письмового провадження. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Окрім цього, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Водночас, на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 і ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у даній справі, скаржник додав платіжну інструкцію № 0.0..1 від 14.08.2023 на суму 9335,46 грн.

Враховуючи приписи підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" та статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду становить 2684,00 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв`язку з цим, касаційний суд роз`яснює, що ФОП Марченко С.Л. на підставі статті 7 Закону України "Про судовий збір" не позбавлена права звернутися до суду касаційної інстанції з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 6 651,46 грн (9335,46 - 2684,00).

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293, 294, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Марченко Світлани Леонідівни в частині оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 у справі № 910/5163/22.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Марченко Світлани Леонідівни в частині оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі № 910/5163/22.

3. Здійснити перегляд ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі № 910/5163/22 у порядку письмового провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

4. Встановити учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу до 25 вересня 2023 року. Разом із відзивами слід надати докази надсилання їх копій та доданих документів іншим учасникам справи.

5. Витребувати матеріали справи № 910/5163/22 з Господарського суду міста Києва / Північного апеляційного господарського суду.

6. Копію даної ухвали надіслати до Господарського суду міста Києва / Північного апеляційного господарського суду для виконання.

7. Довести до відома сторін, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, або через підсистему "Електронний суд".

8. Звернути увагу учасників судового провадження на виконання вимог статті 6 Господарського процесуального кодексу України, а саме щодо обов`язкової реєстрації своїх офіційних електронних адрес в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та використання функціоналу "Електронного кабінету".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Зуєв В.А.