ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 серпня 2023 року Справа № 903/674/23

за позовом: Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-Експо", с. Струмівка, Луцький р-н., Волинська обл.

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", м. Київ;

- підприємця Швачко Алли Степанівни, смт. Рокині, Луцький р-н., Волинська обл.

про стягнення 60 149 грн. 83 коп.

Суддя Кравчук А. М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

29.06.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-Експо" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" 29 908 грн. 49 коп. несплаченого страхового відшкодування, 3 359 грн. 58 коп. пені та з підприємця Швачко Алли Степанівни 26 881 грн. 76 коп. матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 30.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачам подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачам подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення даної ухвали. Попереджено сторін, що у разі не подання у встановлений строк обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, вони мають право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведуть, що пропустили строк з поважних причин. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзиви не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзивів з доказами надіслання відповідачам; відповідачам - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Відповідачі ухвалу суду отримали 06.07.2023, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 40-41).

Строк для подання відзиву - по 21.07.2023.

20.07.2023 на адресу суду надійшов відзив ТОВ «СК «Гардіан» від 17.07.2023, згідно якого позовні вимоги визнає. Зазначає, що заборгованість в сумі 29 908 грн. 49 коп. страхового відшкодування та 3 359 грн. 58 коп. пені оплачені товариством 11.07.2023, що підтверджується платіжними інструкціями. Просить вирішити питання щодо судового збору з врахуванням ч. 1 ст. 130 ГПК України.

02.08.2023 на адресу суду надійшов відзив підприємця Швачко А.С., згідно якого у позові на суму 26 881 грн. 76 коп. просить відмовити, оскільки її цивільно-правова відповідальність, як власника автомобіля марки Mersedes-Benz Actros 963.403, р.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Krone SDR 27 р.н.з. НОМЕР_2 , станом на 21.12.2022 (день коли відбулась ДТП), у відповідності до страхового полісу №ЕР-20790067, була застрахована, де ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. 00 коп., франшиза - 0 грн., а тому саме страховик несе повну майнову відповідальність в межах даного ліміту. Просить поновити строк для подання відзиву, оскільки він пропущений через її перебування в Республіці Польща до 30.07.2023.

Враховуючи введення в Україні воєнного стану, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд на підставі ст. 119 ГПК України дійшов висновку про поновлення строку та долучення відзиву до матеріалів справи.

Відповідь на відзиви від позивача на адресу суду не надходила.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищевикладене, відсутність відповіді позивача на відзиви відповідача, закінчення строку для її подання, ст. 248 ГПК України щодо розгляду справи у спрощеному провадженні у розумні строки (але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі), призначення справи без повідомлення сторін, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

21 грудня 2022 року в с. Струмівка Луцького р-ну Волинської обл. по вул. Рівненська, 4, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Громадянин України ОСОБА_1 , керуючи тягачем Mersedes-Benz Actros 963.403, р.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Krone SDR 27 р.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з воротами корпусу № 1А, які належать СП ТОВ «Модерн- Експо». Дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання Дуць О.3. трудових обов`язків у підприємця Швачко Алли Степанівни, що підтверджується копією пред`явленого ним трудового договору (а.с. 32).

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 20.06.2014, основним видом діяльності є: 41.49. вантажний автомобільний транспорт.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені в статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про страхування" страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з абзацом 2 ст.8 Закону страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховий випадок - це дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частинами 16-18 ст.9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів застрахована ФОП Швачко Аллою Степанівною в ТДВ «СК «Гардіан» за полісами № ЕР-209660594 від 24.06.2022 р. (причіп), та № ЕР-207970067 від 01.02.2022 р. (тягач) (а.с. 14, 21а).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Статтею 990 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання його створює підвищену небезпеку.

Отже, чинне законодавство України визначає особливий суб`єкт, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки - це є його законний володілець.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання Дуць О.3. трудових обов`язків у підприємця Швачко Алли Степанівни, що підтверджується копією пред`явленого ним трудового договору (а.с. 32).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, підтриманою у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18-ц (провадження № 61-17948св19), від 20 листопада 2019 року у справі № 501/2298/16-ц (провадження № 61-31268св18), від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц (провадження № 61-11969св18).

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові №760/28302/18ц від 25.11.2020, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права.

Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Аналіз змісту глави 82 ЦК України вказує, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Про страховий випадок СП ТОВ «Модерн-Експо» (потерпілий) повідомило ТДВ «СК «Гардіан» 22.12.2022, шляхом направлення письмового повідомлення встановленої страховиком форми (а.с. 15).

29 грудня 2022 року на місце страхового випадку ТДВ «СК «Гардіан» направлено аварійного комісара ОСОБА_3 для огляду пошкодженого майна, про що складено відповідний акт огляду з зафіксованими в ньому пошкодженнями майна (а.с. 17).

29 грудня 2022 року СП ТОВ «Модерн-Експо» відправило в ТДВ «СК «Гардіан» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 16).

12 січня 2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області винесено постанову № 161/197/23, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 22).

Згідно зі статтею 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Згідно висновку експерта №СЕ-2 від 15.03.2023, здійсненого на замовлення позивача, розмір завданої матеріальної шкоди СП ТОВ «Модерн-Експо», внаслідок пошкодження воріт корпусу №1А, заподіяної наїздом тягача марки Mersedes-Benz Actros 963.403, р.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Krone SDR 27 р.н.з. НОМЕР_2 , що стався 21.12.2022 в с. Струмівка, вул. Рівненська, 4, становить 56 870 грн. 14 коп. Вартість робіт з відновлювального ремонту - 83 752 грн. 00 коп. Експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України та за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України (а.с. 18-20).

СП ТОВ «Модерн-Експо» замовлено проведення ремонтних робіт у підрядника ФОП Острашевської Т.В. загальною вартістю 83 752 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 30.01.2023, актом виконаних робіт від 30.01.2023 та оплачені позивачем 26 січня 2023 року на підставі рахунку-фактури від 16.01.2023 (а.с. 26-27, 31).

07 лютого 2023 року ТДВ «СК «Гардіан» сплачено на поточний рахунок СП ТОВ «Модерн- Експо» грошові кошти в сумі 26 961,75 грн., як страхове відшкодування.

28 лютого 2023 року позивачем на адресу ТДВ СК «Гардіан» надіслано лист з проханням надати копію страхового акту, а також звіту чи висновку про оцінку вартості збитків (а.с. 23).

ТДВ СК «Гардіан» у листі від 07.03.2023 повідомило, що відповідно до звіту про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку, завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Струмівка, вул. Рівненська, 4, розмір матеріального збитку, завданий об`єкту оцінки без урахування ПДВ, складає 26 961,75 грн., з урахуванням фізичного зносу в розмірі 25%».

Товариством 11.07.2023 сплачено на користь позивача 3 359 грн. 58 коп. пені та 29 908 грн. 49 коп. страхового відшкодування, що підтверджується платіжними інструкціями №179639, №179647.

Відповідно до ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі (ухвала суду від 30.06.2023) заборгованість в сумі 29 908 грн. 49 коп. страхового відшкодування та 3 359 грн. 58 коп. пені оплачена ТОВ «СК «Гардіан», що підтверджується платіжними інструкціями №179639, №179647 від 11.07.2023.

Враховуючи вищевикладене, оплату заборгованості, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" 29 908 грн. 49 коп. несплаченого страхового відшкодування, 3 359 грн. 58 коп. пені у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, підприємець Швачко А.С. зобов`язана відшкодувати позивачу збитки в розмірі, визначеному на момент виконання ремонтних робіт, непокритому страховим відшкодуванням.

В постанові № 911/286/20 від 21.12.2021 Верховний Суд, звертаючись до правових позицій попередніх років, дійшов висновку, що завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

В той же час одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Верховний Суд у постанові №911/286/20 від 21.12.2020 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.

А тому судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Аналогічна правової позиції викладена в постановах Верховного Суду від 13.03.3018 у справі № 910/9396/17 та від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Отже Закон розмежовує порядок виплати заподіяної шкоди в умовах існування лише проведеної уповноваженою особою (органом) оцінки цієї шкоди (звіту, акта оцінки) (без урахування ПДВ) та у разі фактичного проведення відновлення ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи з доведенням вартості цього ремонту (з урахуванням ПДВ).

Водночас, спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Аналогічна правової позиції викладена в постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Вирішальним для визначення, чи підлягає перерахуванню у складі страхового відшкодування сума ПДВ, мають значення обставини фактично проведеного відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи та обставини отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ.

При цьому слід враховувати, що Закон розмежовує суму страхового відшкодування (яка визначається відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка обмежується страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування пункти 9.1, 9.4 статті 9 та пункт 36.1 статті 36 Закону) та суму відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), що визначається відповідно до оціненої шкоди або по факту проведеного ремонту (пункт 36.2 статті 36 Закону.

Якщо страхова сума є меншою за розмір заподіяної (оціненої) шкоди, то страхове відшкодування (страхова виплата/регламентна виплата) за таку шкоду особі в умовах відсутності документального підтвердження факту оплати проведеного відновлювального ремонту, здійснюється безпосередньо потерпілій з попереднім вирахуванням з суми оціненої шкоди, зокрема суми ПДВ, з подальшим обмеженням/зменшенням отриманої суми до зазначеної страхової суми.

Позивач просить стягнути з підприємця Швачко А.С. 26 881 грн. 76 коп., які становлять різницю між вартістю робіт з відновлювального ремонту і сумою страхового відшкодування.

Факт проведення та оплата позивачем відновлювальних ремонтних робіт спірного об`єкта підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000005 від 16.01.2023 на суму 83 752 грн. 00 коп., з яких 69 793 грн. 33 коп. вартість робіт та 13 958 грн. 67 коп. ПДВ, платіжним дорученням від 26.01.2023 (а.с. 30-31).

Судом встановлено, що згідно висновку експерта №СЕ-2 від 15.03.2023, розмір завданої матеріальної шкоди СП ТОВ «Модерн-Експо», внаслідок пошкодження воріт корпусу №1А, заподіяної наїздом тягача марки Mersedes-Benz Actros 963.403, р.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Krone SDR 27 р.н.з. НОМЕР_2 , що стався 21.12.2022 в с. Струмівка, вул. Рівненська, 4, становить 56 870 грн. 14 коп. з врахуванням зносу, яка визначена та сплачена ТОВ «СК «Гардіан» без врахування ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що підставними та підлягають до стягнення з підприємця Швачко А.С. 15 507 грн. 83 коп. (69 793,33-56 870,14 = 12 923.19 (матеріальна шкода) + 2 584,64 ПДВ) матеріальної шкоди, яку не покриває страховий поліс.

У позові на суму 11 374 грн. 03 коп. (56 870,14 грн. (матеріальна шкода з врахуванням зносу) х 20% ПДВ =11 374 грн. 03 коп.) до підприємця Швачко А.С. слід відмовити, оскільки вони відшкодовуються за рахунок ТОВ «Страхова компанія «Гардіан», як документально підтверджена сума ПДВ.

Заперечення підприємця, що у даному випадку саме страховик несе повну майнову відповідальність в межах ліміту відповідальності, зокрема 130 000 грн. 00 коп., не приймається судом, оскільки згідно чинного законодавства страхова компанія здійснює безпосередньо на рахунок потерпілої у ДТП особи відшкодування прямого збитку з урахуванням зносу.

При прийнятті рішення суд виходив з вірогідності наявних у матеріалах справи доказів, керуючись ст. 79 ГПК України, відповідно до якої наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Згідно ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Клопотання позивача про повернення сплаченого судового збору в частині позовних вимог, заявлених до ТОВ «СК «Гардіан» в сумі 1 484 грн. 48 коп. не надходило.

Оскільки спір в частині позовних вимог, заявлених до підприємця Швачко А.С., до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених вимог в сумі 691 грн. 98 коп. (15 507,73 х 2 684 / 60 149,83) відповідно до ст.ст. 129, 123 ГПК України слід віднести на неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі за позовом Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-Експо" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" 29 908 грн. 49 коп. несплаченого страхового відшкодування, 3 359 грн. 58 коп. пені закрити.

3. Стягнути з підприємця Швачко Алли Степанівни ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_3 ) на користь Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-Експо" (вул. Рівненська, 4, с. Струмівка, Луцький р-н., Волинська обл., )

- 15 507 грн. 73 коп. збитків та 691 грн. 98 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 16 199 грн. 71 коп. (шістнадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять тисяч 71 коп.).

4. У позові на суму 11 374 грн. 03 коп. відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук