РІШЕННЯ

Іменем України

28 серпня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/841/23
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА»,

; пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053,

електронна пошта:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСАЙТ+»,

, вул. Кільцева,7, м.Чернігів,14007;

поштова адреса: вул. Любецька, 56, м. Чернігів, 14021

електронна пошта:

предмет спору: про стягнення 258 256,05 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов до відповідача про стягнення 258 256,05 грн штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 09/03/640-МРТ від 18.05.2021 року.

Ухвалою суду від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті.

Копії вказаної вище ухвали суду 26.06.2023 були направлені сторонам та отримані ними згідно поштових повідомлень № 266, № 262.

13.07.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечено проти позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що прострочення виконання зобов`язань за договором сталось через обмеження, що були запроваджені у зв`язку з запобіганням поширенню коронавірусної хвороби COVID-19. Відповідач зазначає, що до спору мають бути застосовані положення розділу 7 спірного Договору, а саме п.7.1. про надзвичайні та невідворотні обставини, які перешкодили нормальному перебігу виконання спірного договору.

13.07.2023 року на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСАЙТ+" надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" про стягнення 1018389,02 грн, як відповідальність за ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання по договору купівлі-продажу №09/03/1098-МРТ від 19.09.2022 та 3517,01 грн як відповідальність за ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання по договору купівлі-продажу №09/03/976-МРТ від 29.08.2022.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом умов укладених між сторонами договорів купівлі-продажу №09/03/1098-МРТ від 19.09.2022 та №09/03/976-МРТ від 29.08.2022.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.07.2023 зустрічну позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНСАЙТ+" без розгляду, оскільки зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог ч. 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Копії вказаної вище ухвали суду 14.07.2023 були направлені сторонам та отримані ними згідно поштових повідомлень № 964, № 260.

21.07.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивачем заперечено проти доводів відповідача викладених у відзиві, оскільки відповідачем не надано доказів, що свідчили б про наявність обставин, які б звільняли його від відповідальності за порушення зобов`язання за Договором. Позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Встановивши обставини справи, зміст спірних правовідносин, дослідивши та оцінивши подані докази, розглянувши подані документи, суд встановив.

18.05.2021 між Публічним акціонерним товариством «УКРНАФТА», як Покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСАЙТ+», як Продавцем, укладено Договір купівлі-продажу № 09/03/640-МТР за умовами якого Продавець зобов`язався передати Покупцеві у власність продукцію (далі - Товар), а Покупець - прийняти Товар та сплатити за нього відповідну грошову суму (п.1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору визначено, що асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики Товару визначаються в Додатках до цього Договору.

Так, відповідно до Додатку 1 до Договору Продавець зобов`язувався поставити наступний Товар - рукавиці п`ятипалі комбіновані (спілкові від загальних виробничих забруднень, стирання, проколів і порізів), манжети прямі у кількості 117 540 пар.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що Продавець зобов`язується передати Покупцю Товар у строк та на умовах, визначених цим Договором та відповідними Додатками до цього Договору.

У пункті 1 Додатку 1 до Договору вказано, загальна вартість Товару - 4 584 060 грн., в т.ч. ПДВ 764 010 грн.

Пунктом 2 Додатку 1 до Договору встановлено наступні умови оплати: 25% попередня оплата, 75% по факту поставки всього Товару протягом 30 календарних днів.

Термін поставки, відповідно до п. 4 Додатку 1: 140 календарних днів з моменту отримання передоплати.

Відповідно до п. 5 Додатку 1 до Договору умови поставки товару є наступними: DDP (ІНКОТЕРМС 2020) - склад вантажоотримувача.

Відповідно до п.5.3 Договору датою постачання Товару вважається дата передачі його Покупцю у місті призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено Додатками до Договору та/або Додатковими угодами. Факт передачі Товару підтверджується підписаною Сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним Актом приймання/передачі Товару. Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця з дати підписання Сторонами без зауважень видаткової накладною та/або Актом приймання-передачі Товару.

Пунктом 6.9. Договору встановлено, що за порушення строку постачання Товару, у тому числі викликане виявленням нестачі Товару або постачанням Товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання Товару у порядку, визначеному п.5.12, п.5.13 Договору, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 5%, а у разі прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10% від вартості Товару не поставленого вчасно.

На виконання умов договору ПАТ «Укрнафта» здійснило попередню оплату за Товар 24.05.2021р., що підтверджується копією платіжного доручення № 6691-П21 від 24.05.2021р. на суму 1 146 015,00 грн.

З урахуванням п. 4 Додатку 1 до Договору, Товар мав бути посталений до 12.10.2021р.

Однак, частина Товару була поставлена з порушенням строку, що підтверджується видатковими накладними та Актами приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю (на відповідальне зберігання), а саме:

Номер видаткової накладноїДата видаткової накладноїСума, грн з ПДВДата отримання Товару згідно акту приймання- передачі товаруКількість днів прострочки
Поставка Товару з простроченням терміну до 30 днів
876705.11.2021414 102,0008.11.2021 акт № 54328
876805.11.2021775 437,0008.11.2021 акт N° 05.11.2021456 534,0009.11.2021 акт№ 288-к (4302)29
877005.11.20211 213 602,0008.11.2021 акт №05.11.2021476 970,0009.11.2021 акт № 05.11.2021666 354,0008.11.2021 акт№ 428528
Поставка Товару з простроченням терміну більше 30 днів
979902.12.2021165 984,0003.12.2021 акт№ 02.12.2021410 007,0003.12.2021 акт № 02.12.20215 070,0007.12.2021 акт№ 481357
Позивач звернувся до відповідача з листом № 01/01/09/03/12-02/21/169 від 21.12.2021, в якому наполягав на виконанні ТОВ «Інсайт+» пункту 6.9 Договору №09/03/640-МТР від 18.05.2021 р. щодо сплатити штрафу у розмірі у розмірі 258 256,05грн. (в тому числі 200 149,95 грн. - 5% від вартості Товару поставленого з прострочкою до 30 календарних днів та 58 106,10 грн. - 30% від вартості Товару поставленого з прострочкою 30 календарних днів та більше).

У відповідь на зазначене відповідач вказав, що Товар був поставлений з простроченням терміну та просив не застосовувати штрафні санкції.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 01/01/09/03/12-02/20/71 від 23.11.2022, в якому пропонував розглянути питання сплати 20% від суми штрафу, нарахованому згідно з умовами Договору, що становить 51 651,21 грн.

У відповідь на зазначене відповідач листом від 13.02.2023 № 130223/13 вказав, що погоджується оплатити 51 651,21грн та запропонував оплатити штраф протягом наступних місяців:

- до 31.03.2023р - 10 000,00грн

- до 30.04.2023р - 10 000,00грн

- до 31.05.2023р - 10 000,00грн

- до 30.06.2023р - 10 000,00грн

- до 31.07.2023р - 11 651,21 грн.

Доказів сплати штрафу у сумі та відповідно графіку, згідно листа відповідача від 13.02.2023 № 130223/13 матеріали справи не містять .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі- продажу.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання за Договором купівлі-продажу № 09/03/640-МТР від 18.05.2021 наступним чином :

Номер видаткової накладноїДата видаткової накладноїСума, грн з ПДВДата отримання Товару згідно акту приймання- передачі товаруКількість днів прострочки
Поставка Товару з простроченням терміну до 30 днів
876705.11.2021414 102,0008.11.2021 акт № 54328
876805.11.2021775 437,0008.11.2021 акт N° 05.11.2021456 534,0009.11.2021 акт№ 288-к (4302)29
877005.11.20211 213 602,0008.11.2021 акт №05.11.2021476 970,0009.11.2021 акт № 05.11.2021666 354,0008.11.2021 акт№ 428528
Поставка Товару з простроченням терміну більше 30 днів
979902.12.2021165 984,0003.12.2021 акт№ 02.12.2021410 007,0003.12.2021 акт № 02.12.20215 070,0007.12.2021 акт№ 481357

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

З врахуванням порушення відповідачем встановленого терміну поставки, він зобов`язаний сплатити позивачу штрафу на підставі п.6.9 Договору у розмірі 5%, а у разі прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10% від вартості Товару не поставленого вчасно.

Вартість Товару, поставленого з порушенням строку до 30 календарних днів становить 4 002 999 грн. Вартість Товару, поставленого з порушенням строку понад 30 календарних днів становить 581 061, 00 грн.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку штрафу, дійшов висновку про його правомірне нарахування в заявленій сумі 258256,05 грн.

Щодо посилань відповідача про застосування положення розділу 7 спірного Договору

Положеннями п.7.1. Договору купівлі-продажу № 09/03/640-МТР від 18.05.2021 сторони погодили, що Сторона, яка порушила зобов`язання за цим Договором, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання за цим Договором, якщо це порушення сталося внаслідок обставин форс-мажору (непереборної сили). Обставинами форс-мажору (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, перелік яких наведений у ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Звільнення від відповідальності за цим положенням застосовується з моменту, коли непереборна сила стала причиною порушення зобов`язання та до моменту, коли непереборна сила припинила перешкоджати виконанню обов`язку.

Відповідно до 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Пунктами 7.2., 7.3. Договору сторони обумовили, що сторона, виконанню зобов`язань за цим Договором якої перешкоджають обставини форс-мажору, повинна не пізніше 7 (семи) календарних днів повідомити іншу Сторону про початок та припинення дії таких обставин на виконання обов`язків за цим Договором. Сторона, яка посилаегься па обставини форс-мажору, повинна донести наявність таких обставин. Належним доказом наявності таких обставин і їх тривалості є документи, видані Торгово-промисловою палатою України (регіональною палатою), Іншими відповідними органами чи організаціями в Україні, уповноваженими посвідчувати відповідні факти.

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Відповідачем не надано доказів неможливості виконання зобов`язання внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Відповідачем також не надано доказів повідомлення позивача про неспроможність виконати зобов`язання по договору згідно умов п. 7.2 Договору або неможливості вчинення цієї дії.

Таким чином, посилання відповідача свідчать лише про уникнення від відповідальності та ухилення від виконання своїх обов`язків.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 258256,05 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок, в якому зазначено, що на момент звернення до суду позивач поніс наступні судові витрати: 868 350,00 грн - сплата судового збору. Орієнтовної суми витрат на професійну правничу допомогу позивачем не зазначено.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Звертаючись з даним позовом, позивач вказав, що заява про розподіл судових витрат з їх кінцевим розрахунком та доказами, що обґрунтовують такий розрахунок буде надана суду в порядку та у строки, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На день ухвалення даного рішення доказів витрат на правову допомогу у відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України позивачем надано не було, а тому питання про судові витрати (в частині витрат на професійну правничу допомогу) в даному випадку господарським судом не вирішується.

При цьому, позивач не позбавлений звернутись до суду з відповідною заявою в порядку ст. 244 Господарського процесуального кодексу України з наданням належних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.129, 231-233, 236-239, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСАЙТ+» (, вул. Кільцева,7, м.Чернігів,14007) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (; пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053) 258256,05 грн штрафу та 3873,84 грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 28.08.2023 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua