РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.08.2023Справа № 910/10247/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «С-Буд-Д» (вул. Володимира Великого, буд. 4, офіс 4, м. Миколаїв, Львівська обл., 81600; ідентифікаційний код 42000301)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветеран-Буд» (вул. Січових Стрільців, буд. 21, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 41983158)

про стягнення 365 973, 25 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «С-Буд-Д» (далі за текстом - ПП «С-Буд-Д», Позивач, Підрядник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветеран-Буд» (далі за текстом - ТОВ «Ветеран-Буд», Відповідач, Замовник) про стягнення заборгованості за договором підряду № 02/09 від 02.09.2019 (далі за текстом - Договір) в розмірі 365 973, 25 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, Позивач вказує, що ним виконано роботи за Договором на загальну суму 855 973, 25 грн, однак Відповідачем такі роботи оплачено лише в розмірі 490 000 грн, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в розмірі 365 973, 25 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд вказує, що ухвала суду від 30.06.2023 направлялась на адресу Відповідача поштовим повідомленням № 522 на офіційну адресу місцезнаходження Відповідача, однак конверт повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «За закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 30.06.2023 у справі № 910/10247/23 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.09.2019 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого Підрядник зобов`язується власними силами виконати роботи: «Влаштування благоустрою будинків Б-1, Б-2 в ЖК «Америка» по вул. В.Великого, 10 у м. Львові (пункт 1.1. Договору).

Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи (пункт 1.2. Договору).

Вартість робіт за Договором відповідає Договірній ціні і складає 3 000 000 грн (пункт 4.1. Договору).

Згідно пункту 4.2. Договору вартість Договору може переглядатися сторонами у визначених даним пунктом випадках.

Відповідно до пункту 5.2. Договору підставою для здійснення розрахунків за виконання проміжних робіт є підписані Сторонами Акти приймання виконаних робіт, які складаються Підрядником і подаються для підписання Замовнику.

Пунктом 8.1. Договору закріплено, що Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

При цьому судом встановлено, що умовами вказаного вище Договору сторонами не закріплено строки для здійснення Замовником виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем виконано роботи за Договором на загальну суму 855 973, 25 грн, що вбачається із наступних Актів виконаних робіт:

№ 1 від 22.11.2019 за листопад 2019 на суму 151 083 грн;

№ 2 від 22.11.2019 за листопад 2019 на суму 152 631, 60 грн;

№ 3 від 28.05.2020 за травень 2020 на суму 25 554, 84 грн;

№ 4 від 28.05.2020 за травень 2020 на суму 18 529, 49 грн;

№ 5 від 28.05.2020 за травень 2020 на суму 31 254, 61 грн;

№ 6 від 28.05.2020 за травень 2020 на суму 9 590, 40 грн;

№ 7 від 28.05.2020 за травень 2020 на суму 54 231, 89 грн;

№ 8 від 10.11.2020 за листопад 2020 на суму 121 195, 32 грн;

№ 9 від 10.11.2020 за листопад 2020 на суму 75 621, 64 грн;

№ 10 від 10.11.2020 за листопад 2020 на суму 53 443, 30 грн;

№ 11 від 10.11.2020 за листопад 2020 на суму 48 568, 13 грн;

№ 12 від 10.11.2020 за листопад 2020 на суму 55 956, 91 грн;

№ 13 від 10.11.2020 за листопад 2020 на суму 58 312, 12 грн;

Суд вказує, що вказані вище Акти підписані представниками сторін, що відповідно свідчить про виконання робіт Позивачем без зауважень та претензій, а також прийняття таких робіт з боку Відповідача та виникнення у нього обов`язку з їх оплати.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем на користь Позивача за Договором сплачено кошти в загальному розмірі 490 000 грн, згідно платіжного доручення № 96 від 11.11.2019, № 144 від 29.11.2019, № 172 від 16.12.2019, № 188 від 27.12.2019, № 223 від 28.01.2020, № 288 від 16.03.2020 та № 413 від 14.07.2020.

Відтак, сума в розмірі 365 973, 25 грн залишається не сплаченою Відповідачем, що останнім не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до Відповідача із вимогою від 03.05.2023 про сплату вказаної вище суми заборгованості, однак конверт з такою вимогою повернувся на адресу Позивача не врученим із зазначенням причин: «за закінченням терміну зберігання».

Докази направлення вимоги від 03.05.2023 наявні в матеріалах справи.

Суд вказує, що матеріали справи не містять доказів Відповідача задля спростування заявлених ним вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором підряду.

Частиною 7 статті 179 Господарський кодекс України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до пункту 1 статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Згідно з пунктом 1 статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з частиною 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Враховуючи те, що сторонами підписано Акти виконаних робіт на суму 855 973, 25 грн без зауважень та претензій Відповідач повинен сплати їх вартість у повному обсязі, в той час як останнім сплачено лише 490 000 грн, при тому що докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на те, що умовами Договору сторонами не визначено строків настання у Відповідача обов`язку з оплати за виконані Позивачем роботи, суд вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах положення статті 530 ЦК України.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 18.03.2019 по справі № 911/3142/19, якою визначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Враховуючи те, що вимога від 03.05.2023 не отримана Відповідачем виключно через суб`єктивну поведінку останнього, суд дійшов висновку, що зобов`язання з оплати заборгованості за Договором в розмірі 365 973, 25 грн є таким, що настало у Відповідача з 12.05.2023, а відтак заявлені позивачем вимоги є правомірними та обґрунтованими.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати за виконані Позивачем роботи у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Питання витрати Позивача на професійну правничу допомогу наразі судом не вирішуються з огляду на зазначення ним про подання додаткових доказів понесення таких витрат у відповідності до вимог частини 8 статті 129 ГПК України.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «С-Буд-Д» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветеран-Буд» (вул. Січових Стрільців, буд. 21, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 41983158) на користь Приватного підприємства «С-Буд-Д» (вул. Володимира Великого, буд. 4, офіс 4, м. Миколаїв, Львівська обл., 81600; ідентифікаційний код 42000301) заборгованість в розмірі 365 973 (триста шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн 25 коп. та судовий збір в розмірі 5 489 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн 60 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 30.08.2023

Суддя Антон ПУКАС