ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 Справа № 917/639/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест», 38750, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Щербані, вул. Центральна, 5-Б, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл», 36000, м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 9/17, ,

про стягнення 19 304 546,29 грн.,

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники сторін: згідно протоколу.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» про стягнення 19 304 546,29 грн. заборгованості за договором поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.04.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

25.05.2023 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.08.2023 р. на 10:00.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не в повному обсязі здійснив оплату за договором поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у заяві № 09/78 від 11.05.2023 р., вх. № 6126 від 15.05.2023 р. визнає заборгованість ТОВ «Сервіс Ойл» за договором поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р. в сумі 19 137 686,53 грн. та просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бест» в частині стягнення заборгованості за вказаним договором в розмірі 166 859,76 грн. у зв`язку з пропуском строків позовної давності.

19.05.2023 року до суду надійшли письмові пояснення позивача за № 01-18/05/23 від 18.05.2023 р. (вх. № 6338), у яких останній заперечує проти застосування судом позовної давності у даній справі.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

01.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» було укладено договір поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН (а.с. 56-59).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «Бест») зобов`язувався передати Покупцю (ТОВ «Сервіс Ойл») у власність нафтопродукти, оливи, мастила, а Покупець прийняти та оплатити Товар на умовах, викладених договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на товар.

Згідно з п. 2.1 договору право власності на товар та усі ризики пошкодження чи втрати товару переходять від Постачальника до Покупця у разі отримання товару по накопичувальній відомості та/або згідно виданих талонів у момент підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткової накладної (накладної) або Акту.

На виконання зазначених норм договору поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р. позивач передав у власність відповідача товар на суму 56 245 918,36 грн., що підтверджується видатковими накладними за період з 29.12.2018 р. по 09.03.2022 р., підписаними сторонами.

Відповідно до п. 5.2 договору Покупець зобов`язується оплатити повну вартість поставленої партії товару, яка відображена у відповідних рахунках-фактурах Постачальника, з відстрочкою не більше 3-х робочих днів з дати поставки товару (дати підписання Покупцем відповідної видаткової накладної на партію товару).

Позивач вказує, що відповідач за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» 19 304 546,29 грн. заборгованості за договором поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р., видаткові та товаро-транспортні накладні за період з 29.12.2018 р. по 09.03.2022 р., виписки по рахунку ТОВ «Бест» та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 10-ПН від 01.01.2018 р. щодо передачі товару на суму 56 245 918,36 грн. Так, судом досліджено видаткові накладні за період з 29.12.2018 р. по 09.03.2022 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами та скріплені печатками, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № № 10-ПН від 01.01.2018 р. на вищевказану суму.

Як стверджує позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» не сплачено заборгованість за договором поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р. в розмірі 19 304 546,29 грн.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач визнав позовні вимоги ТОВ «Бест» в частині стягнення з ТОВ «Сервіс Ойл» заборгованості за договором поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р. в сумі 19 137 686,53 грн. та просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бест» в частині стягнення заборгованості за вказаним договором в розмірі 166 859,76 грн. у зв`язку з пропуском строків позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення з ТОВ «Сервіс Ойл» заборгованості за договором № 10-ПН від 01.01.2018 р. в розмірі 166 859,76 грн. суд зазначає наступне:

Так, відповідач стверджує, що строк оплати по видатковим накладним № РН-291202 від 29.12.2018 р. на суму 86 744,16 грн., № РН-311215 від 31.12.2018 р. на залишок заборгованості в розмірі 7 326,00 грн. та № РН-311216 від 31.12.2018 р. на суму 72 789,60 грн. настав 04.01.2019 р. та 08.01.2019 р. відповідно, а отже станом на дату звернення позивача до суду з вказаними вимогами (20.04.2023 р.) строк позовної давності за ними сплив.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на усій території України карантин.

В подальшому дія карантину продовжувалась Постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020 та № 956 від 13.10.2020 р.

09.12.2020 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 1236, якою установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 р. було доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12 такого змісту:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.».

Зазначений Закон набрав чинності 02.04.2020 р.

Таким чином, оскільки строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, був продовжений з 02.04.2020 р., строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості по видатковим накладним № РН-291202 від 29.12.2018 р., № РН-311215 від 31.12.2018 р. та № РН-311216 від 31.12.2018 р. не закінчився, а тому підстави для відмови в задоволенні позову в даній частині відсутні.

З огляду на викладені обставини, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест» 19 304 546,29 грн. заборгованості за договором поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест» у даній справі в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Заява про визнання позову була подана відповідачем 15.05.2023 року, тобто до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, 50 % судового збору пропорційно частині суми позову, що була визнана відповідачем (19 137 686,53 грн.), у розмірі 143 532,65 грн. підлягають поверненню позивачу з бюджету відповідно до статті 130 ГПК України. Витрати зі сплати інших 50 % судового збору пропорційно частині суми позову, що була визнана відповідачем, а також решти судового збору в сумі у розмірі 2 502,89 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» (36000, м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 9/17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест» (38750, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Щербані, вул. Центральна, 5-Б, ) 19 304 546,29 грн. заборгованості за договором поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів № 10-ПН від 01.01.2018 р.; 146 035,54 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Бест» (38750, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Щербані, вул. Центральна, 5-Б, ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 143 532,65 грн., сплачений за платіжною інструкцією № 280 від 18.04.2023 р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/639/23.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 01.09.2023 р.

Суддя О.С. Мацко