ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу

01 вересня 2023 року м.Харків Справа №913/301/23
Провадження №16/913/301/23
до боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
без повідомлення (виклику) представників сторін,
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2023 заява передана на розгляд судді Шеліхіній Р.М.
Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту від 11.08.2021 №286960-КС-002 заявлені до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .
В укладеному між сторонами договорі від 11.08.2021 №286960-КС-002, копію якого додано до заяви, також зазначено сторону - позичальника ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідно до п.16 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.
За приписами ч.2 ст.12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відповідно до приписів ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині 1 статті 175 цього Кодексу.
Пунктом 6 ч.1 ст.175 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Згідно із ч.2 ст.50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.
Положеннями ч.9 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці (ч.ч.2, 3 ст.147 ГПК України).
Як було вказано вище та досліджено судом, фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність 13.01.2022, внаслідок чого нею втрачено статус фізичної особи-підприємця.
Звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження до боржника фізичної особи, заявником не взято до уваги, що до складу сторін наказного провадження входять виключно юридична особа або фізична особа-підприємець, тому припинення особою статусу підприємця унеможливлює застосування до цих правовідносин процедури наказного провадження.
Для цілей правового регулювання наказного провадження та процедури здійснення стягнення на підставі судового наказу ці приписи законодавства є спеціальними, і підлягають застосуванню як учасниками справи, так і судом.
Також судом ураховується, що процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.
Згідно з ч.2 ст.152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Згідно ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Керуючись ст.ст.147, 148, 151 153, 232 234 ГПК України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 01.09.2023 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Суддя Ріта ШЕЛІХІНА