ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.09.2023 р. Справа№914/2626/23

За заявою:Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти», м. Львів
про:забезпечення позову
і справі:№914/2626/23
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти», м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти-Львів», м. Львів
про:витребування майна
Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Львівморепродукти» до ТОВ «Львівморепродукти-Львів» про витребування майна.

Позов обґрунтовано тим, що 11.11.2011 між ПАТ «Ерсте Банк», яка змінило назву на ПАТ «Фідокомбанк» (яке було реорганізоване шляхом приєднання до ПАТ «Фідобанк») (кредитор) та позивачем (позичальник) укладено Генеральну кредитну угоду №010/6.2.1.4.0/11577 із подальшим укладенням її в рамках 11.11.2011 кредитного договору №012/6.2.1.4.0/11578, кредитного договору №011/6.2.1.4.0/11579, кредитного договору №011/6.2.1.4.0/11580, відповідно до яких кредитор відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в загальній сумі, яка не може перевищувати 10`000`000,00 грн. зі строком користування кредитними коштами до 10.11.2016 включно та сплатою 16% річних.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитними договором, 11.11.2011 сторонами було укладено Договір іпотеки №010/6.2.1.4.0/11577/1, предметом якого є нерухоме майно: будівні та споруди майнового комплексу, загальною площею 3`705,8 кв.м., нежитлові приміщення загальною площею 494,1 кв.м. та нежитлові приміщення загальною площею 297,5 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 .

Надалі, права вимоги за вказаними вище договорами неодноразово відступались, востаннє на користь ТОВ «Фінанс Траст Груп», яке запропонувало позивачеві врегулювати заборгованість за кредитними договорами. Товариство вказувало, що у разі спати боргу у відповідних розмірах та у встановлений строк, зобов`язання позивача за генеральною угодою будуть припиненні з подальшим вилученням із реєстру обтяження іпотечного майна.

Як стверджує позивач, він прийняв відповідну пропозицію та сплатив заборгованість у повному розмірі. Зважаючи на це, а також враховуючи, що ТОВ «Фінанс Траст Груп» прийняло виконання кредитних зобов`язань, позивач переконаний, що відповідні зобов`язання були припинені, а отже припинилися і зобов`язання за договором іпотеки. В подальшому, між позивачем та ТОВ «Фінанс Траст Груп» було укладено Договір про врегулювання заборгованості.

Разом з цим, після прохання позивача вилучити із реєстру запис про іпотеку, ТОВ «Фінанс Траст Груп» відмовилось його виконувати та просило сплатити залишок боргу за кредитними договорами, що за твердженням позивача суперечить принципу добросовісності та немає жодного юридичного значення.

Позивач також вказує, що 20.04.2017 ТОВ «Фінанс Траст Груп» відступило права вимоги за усіма вказаними вище договорами на користь ТОВ «Оптимум фактор». У свою чергу, 25.04.2017 ТОВ «Оптимум фактор» відступило згадані права вимоги на користь ОСОБА_1 . Згідно із останнім договором, заборгованість за кредитними договорами становить 5`652`392,32 грн., загальна вартість предмета іпотеки становить 10`525`995,00 грн.

На переконання позивача, на час укладення договору із ТОВ «Оптимум фактор» зобов`язання за кредитними та іпотечним договорами припинилися, а тому ТОВ «Фінанс Траст Груп» не мало права вимоги до ТОВ «Львівморепродукти».

17.06.2017 приватним нотаріусом проведено державну реєстрацію права власності на предмети іпотеки за ОСОБА_1 , що свідчить про те, що майно ТОВ «Львівморепродукти» неправомірно вибуло з володіння поза його волею. ОСОБА_1 передав спірне майно у статутний капітал ТОВ «Львівморепродукти-Львів», яке було зареєстроване 06.12.2022 та жодним чином не пов`язане із ТОВ «Львівморепродукти».

Зважаючи на все викладене вище, позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння належне йому майно.

Ухвалою від 01.09.2023 суд залишив позовну заяву без руху та встановив заявнику строк для усунення недоліків позову.

У тексті позовної заяви позивачем викладено обґрунтування щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у даній справі. ТОВ «Львівморепродукти» просить накласти арешт на майно а саме на: будівні та споруди майнового комплексу, загальною площею 3`705,8 кв.м., нежитлові приміщення загальною площею 494,1 кв.м. та нежитлові приміщення загальною площею 297,5 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо обтяження та зміни власника згаданого майна в реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Позивач посилається на те, що належне йому майно, про витребування якого він просить, вже двічі змінювало власника. Відтак, задля уникнення ситуації, коли під час розгляду спору це майно буде відчужене третій особі, що поставить під загрозу захист майнових прав позивача, потрібно вжити заходів забезпечення позову.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, яка викладена у тексті позову, суд зазначає наступне.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Всупереч наведеному, заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Приписами ч. 5 ст. 139 ГПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За змістом положень пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання до суду заяви про забезпечення позову ТОВ «Львівморепродукти» повинно було сплатити 1342,00 грн. судового збору.

Попри це, ТОВ «Львівморепродукти» до заяви про забезпечення позову не долучено доказів сплати судового збору за її подання.

Згідно із ч. 7 ст. 140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог п. 6 ч. 1, ч. 5 ст. 139 ГПК України, суд дійшов висновку, що така підлягає поверненню заявнику.

При цьому слід зауважити, що оскільки відповідна заява викладена у тексті позовної заяви, суд позбавлений можливості фізично повернути її ТОВ «Львівморепродукти». Зважаючи на це, на адресу позивача буде направлена виключно дана ухвала.

Керуючись ст.ст. 136, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» заяву про забезпечення позову у справі №914/2626/23.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Суддя Крупник Р.В.