РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.08.2023Справа № 910/9805/22

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управ-дом" (м. Київ)

про стягнення 127.179,26 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управ-дом" про стягнення 127.179,26 грн, з яких: 114.331,44 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень-березень 2017 року та квітень 2018 року, 11.405,79 грн інфляційних втрат та 1.442,03 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2022 відкрито провадження у справі №910/9805/22, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

25.11.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій, зокрема, міститься клопотання про розгляд справи № 910/9805/22 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 відмовлено в задоволенні означеного клопотання.

07.12.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

15.12.2022, 19.12.2022 та 09.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення та клопотання про зупинення провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 провадження у справі було зупинено до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 910/15867/21 у касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою від 20.03.2023 поновлено провадження у справі № 910/6682/21.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач, Оператор ГТС) до 31.12.2019 було оператором газотранспортної системи - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управ-дом" (відповідач, Споживач), є споживачем - юридичною особою, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб.

Для здійснення діяльності з виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, відповідач використовує природний газ, який відповідно до "Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", затвердженого Постановами Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015, №187 від 22.03.2017, №867 від 19.10.2018.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/17", від 04.10.2017 р. №720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року", від 03.10.2018 №717-р "Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року", покладено на НАК "Нафтогаз України" обов`язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювальних сезонів безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах, у тому числі.

Позивач вказує, що ТОВ "Управ-дом" є захищеним споживачем природного газу у розумінні п. 10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг та с виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (опалювальний сезон) покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" , та з дотриманням принципу недискримшації.

На підставі цього розпорядження, яке є обов`язковим до виконання, на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Висновок про наявність обов`язку Публічного акціонерного товариства "ПАК "Нафтогаз України" видати номінації відповідно до вказаного Розпорядження неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17, від 04.04.2018 у справі № 904/5094/17, від 15.03.2018 у справі № 922/345/17.

Статтею 1 Кодексу газотранспортної системи визначено, що номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу.

Таким чином, на позивача покладено обов`язок прийняти номінацію, а на замовника послуг транспортування - подати таку номінацію.

Судом встановлено, що між ТОВ "Управ-дом" та AT "НАК "Нафтогаз України" було укладено договори на постачання природного газу №1524/1617-ТЕ-41 від 09.09.2016 та №2346/1718-ТЕ-41 від 20.10.2017, копії яких наявні в матеріалах справи.

Пунктом 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС передбачено, що замовники послуг транспортування зобов`язані подати Оператору ГТС номінації та/або місячну номінацію по точках входу га точках виходу.

Позивачем було встановлено відсутність поданих номінацій АТ "НАК "Нафтогаз України" у спірні періоди у вказаних обсягах для ТОВ "Управ-Дом", та відсутність будь-якого замовника послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом ГТС будь-яким суб`єктом ринку природного газу (зокрема, будь-яким постачальником) в обсязі 126,189 тис. м. куб у січні, лютому, березні 2017 року та квітні 2018 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для відповідача.

Загальний обсяг відбору у вказані періоди складає 126,189 тис. куб. метрів, на підтвердження чого позивачем надано суду: звіти AT "Київгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках, згідно з якими фактичний обсяг відбору ТОВ "Управ-дом" природного газу складав:

- у січні 2017 року - 54,664 тис. куб. м;

- у лютому 2017 року - 43,751 тис. куб. м;

- у березні 2017 року - 25,018 тис, куб. м;

- у квітні 2018 року - 2,756 тис. куб. м.

Такі дані також підтверджуються зведеними реєстрами AT "Київгаз" про фактичний обсяг розподілу природного газу по споживачах за січні, лютому, березні 2017 року та квітні 2018 року, а також актами наданих послуг транспортування природного газу, підписаних між позивачем та відповідачем:

- №01-17- від 31.01.2017 (54,664 тис. куб. м.);

- №02-17- від 28.02.2017 (43,751 тис. куб. м.);

- №03-17- від 31.03.2017 (25,018 тис. куб. м.);

- № від 30.04.2018 (2,756 тис. куб. м.).

Також позивачем надано до матеріалів справи копії актів наданих послуг з розподілу природного газу, підписаних між AT "Київгаз" та ТОВ "Управ-дом":

- акт від 31.01.2017 на 54,664 тис. куб. м;

- акт від 28.02.2017 на 43,751 тис, куб. м;

- акт від 31.03.2017 на 25,018 тис. куб. м;

- акт від 30.04.2018 на 2,756 тис. куб. м.

Відбір природного газу ТОВ "Управ-дом" у спірні періоди також підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі № 910/13306/21, яке залишено в силі Постановою Північного апеляційного господарського суду, тож в силу ч. 4 ст. 75 ГГІК України такі обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Таким чином, позивач вказує, що у спірний період відповідач мав договірні відносини з постачання природного газу з AT "НАК "Нафтогаз України", який не здійснив постачання вказаних обсягів природного газу відповідачу, внаслідок чого ТОВ "Управ-дом" у січні, лютому, березні 2017 та квітні 2018 здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи, з ресурсу позивача обсягом 126,189 тис.куб.м., без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування.

Зазначене, за доводами позивача, є підставою для виникнення у відповідача обов`язку сплатити вартість спожитого природного газу в загальному розмірі 114.331,44 грн.

Відповідач проти таких доводів заперечує та зазначає, що в спірні періоди постачальником газу для відповідача та власником поставленого йому об`єму природного газу було ПАТ "НАК "Нафтогаз України", який поставляв відповідачу газ на підставі укладених договорів №1524/1617-ТЕ-41 від 09.09.2016, №2346/1718-ТЕ-41 від 20.10.2017, і заборгованість перед позивачем за транспортування поставленого відповідачу газу об`ємом 126,189 тис.куб.м. відсутня, що свідчить про відсутність порушеного права позивача. З огляду на наявність укладених з ПAT "НАК "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу, надання позивачем послуг відповідачу з транспортування послуг за договором № від 01.04.2016; надання ПАТ "Київгаз" послуг з розподілу газу за договором №252458 від 31.12.2016; на обов`язок постачальника видати номінації та споживання відповідачем газу виключно для виробництва теплової енергії, поставку відповідачу газу не можна вважати його несанкціонованим відбором. Відповідач також зазначає, що поставка газу шляхом своєчасної видачі номінацій є обов`язком, а не правом постачальника (AT "НАК "Нафтогаз України").

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", ЦК України та ГК України.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс ГТС, який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

У статті 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС визначено, що номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Відповідно до статті 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій. Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС визначено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Наведені вище положення Кодексу ГТС дають підстави дійти висновку, що укладання договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору природного газу в межах газотранспортної системи.

Судом встановлено, що у спірні періоди та до 31.12.2019 АТ "Укртрансгаз" виконувало функції оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Частиною першою статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

30.11.2016 набрав чинності Закон №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а 29.08.2021 набрав чинності Закон №1639-IX.

За змістом статті 1 Закону №1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Відповідно до статті 2 Закону №1730-VIII дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

Так, Законом №1639-IX внесені численні зміни до Закону №1730-VIII зокрема, розширивши сферу його дії, у тому числі шляхом викладення статті 2 в новій редакції та доповнено статтю 8 частиною другою.

Відповідно до частини другої 8 Закону №1730-VIII у редакції Закону №1639-ІХ, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Аналіз наведених приписів Закону №1730-VIII дає підстави для висновку, що необхідними та визначальними умовами для застосування положень статті 8 цього Закону є: 1) учасниками процедури врегулювання заборгованості мають бути - підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно; 2) заборгованість складається з вартості об`ємів природного газу, відбір якого відбувався без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів; 3) період заборгованості - відбір природного газу відбувся упродовж 01.12.2015-31.12.2019; 4) строк оплати настав з 01.10.2021.

Судом встановлено, що відбір природного газу об`ємом 126,189 тис. куб. метрів у січні-березні 2017 року та квітні 2018 року відповідачем відбувся без поданих постачальником газу (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") номінацій.

Оскільки відповідачем не було здійснено оплату вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу в строки, встановлені у частині другій статті 8 Закону №1730-VIII у редакції Закону №1639-ІХ, позивачем також нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 11.405,79 грн інфляційних втрат та 1.442,03 грн 3 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на 01.09.2022 строк оплати (за 01.10.2021 - 01.09.2022) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу є таким, що настав, а тому відповідач зобов`язаний був сплати позивачу 114.331,44 грн, чого ним здійснено не було.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати ти суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростовані відповідачем належним чином та у встановленому законом порядку, а відтак підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд звертає увагу відповідача на те, що строк виконання зобов`язання зі сплати позивачу вартості відібраного без номінацій газу встановлений ч. 2 ст. 8 Закону №1730-VIII та не сплинув на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управ-дом" (04201, місто Київ, вулиця Петра Калнишевського, будинок 7, офіс 994; ідентифікаційний код 36698591) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 114.331 (сто чотирнадцять тисяч триста тридцять одну) грн 44 коп. компенсації, 11.405 (одинадцять тисяч чотириста п`ять) грн 79 коп. інфляційних втрат, 1.442 (одну тисячу чотириста сорок дві) грн 03 коп. 3 % річних та 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко