номер провадження справи 9/166/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.08.2023 Справа № 908/2330/22

м.Запоріжжя Запорізької області

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРЕК» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником у справі №908/2330/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРЕК», (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 26-А)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення суми 190731,55 грн,

Особа, яка має заборгованість перед боржником: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», (69063, м.Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35)

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Самойленко О.П.

За участю представників сторін:

від позивача (заявника): Єгоров О.В.;

від відповідача: Круть В.В.;

від ТОВ «Запоріжжяелектропостачання»: Аксарін Р.М.

ВСТАНОВЛЕНО:

До Господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРЕК» надійшла заява у справі № 908/2330/22 в порядку ст. 336 ГПК України, про звернення стягнення на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання».

Згідно з протоколом передачі 07.08.2023 заяву передано раніше визначеному у справі складу суду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 09.08.2023 заява прийнята до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 18.08.2023. В судовому засіданні 18.08.2023 оголошувалась перерва до 24.08.2023.

Представник заявника (позивач у справі) в судовому засіданні підтримав заяву про звернення стягнення на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», просив суд її задовольнити, посилаючи на наступне. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 року у справі № 908/2330/22 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ТОВ «Юнітрек» 166040,00 грн. основного боргу, 21871,50 грн інфляційних втрат, 2820,05 грн 3% річних, а всього стягнено 190731,55 грн. 14.03.2023 року Господарським судом Запорізької області видано відповідний наказ про примусове стягнення у справі №908/2330/22. Постановою від 03.07.2023 року Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження ВП № 72147042 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 14.03.2023 року у справі №908/2330/22. Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, від Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стягнені у примусовому порядку кошти також не надходили, заборгованість залишається непогашеною. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 326 ГПК України заявник (позивач у справі) просить звернути стягнення на грошові кошти в загальній сумі 190731,55 грн з ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», яке має заборгованість перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» в розмірі 129245394,42 грн. згідно рішення Господарського суду Запорізької області від 08.06.2023 року у справі № 908/366/23, за яким на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» з ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» стягнено суму 87502860,00 грн. заборгованості зі сплати дивідендів за 2019 рік, суму 36163730,92 грн. інфляційних втрат та суму 5578803,50 грн 3% річних.

Представник відповідача підтримав свою правову позицію, що викладена у запереченнях, якій надійшли до суду 18.08.2023. Просив в задоволенні заяви відмовити, оскільки на його думку державний виконавець не має жодних правових підстав для перерахування грошових коштів на користь позивача при наявності на виконанні непогашених першочергових вимог кредиторів.

Представник ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» щодо поданої позивачем заяви, висловив свою позицію відповідно до наданих пояснень, що надійшли до суду 18.08.2023. Зазначив, що у разі прийняття судом рішення про задоволення заяви ТОВ «Юнітрек» будуть зачеплені інтереси не лише сторін у цій справі (позивача та відповідача), а й інтереси акціонерів відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго», й в першу чергу Держави.

Заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи та заяву про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, суд дійшов висновку про її обґрунтованість, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 у справі № 908/2330/22 з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРЕК» суму 166040грн. 00 коп. основного боргу, суму 21871 грн. 50 коп. інфляційних втрат та суму 2820 грн. 05 коп. 3% річних. Надано розстрочку виконання судового рішення в цій частині на чотири місяці. Також з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРЕК» витрати зі спдати судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили 07.03.2023.

14.03.2023 на виконання вказаного рішення судом видані відповідні накази.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Так, відповідно до ч. 1, 7 ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу.

У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником (ч. 8 ст. 336 ГПК України).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.11.2019 у справі №910/7023/19, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Також у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.07.2021 у справі №905/1642/19 вказано, що подана в порядку статті 336 ГПК України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.

У цій судовій процедурі процесуальний закон, визначаючи її ініціатора, у статті 336 ГПК України ототожнює виконавця та стягувача, презюмуючи єдність їх мети у застосуванні цього заходу.

Системний аналіз приписів частини першої статті 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на грошові кошти передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

З огляду на положення вказаної норми, під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам відповідно до частини першої статті 336 ГПК України, предметом дослідження суду має бути факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду, або факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач чи виконавець просить звернути стягнення.

Послідовна та стала правова позиція щодо предмета дослідження у даній категорії справ щодо застосування положень статті 336 ГПК України висловлена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі №910/5300/17, постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 13.10.2020 у справі №913/526/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц зазначено, що «похідний інтерес кредитора у стягненні коштів з третіх осіб, винних боржнику, може реалізовуватися у виконавчому провадженні. Отримавши судове рішення про стягнення з боржника коштів, кредитор у статусі стягувача звертається з заявою про примусове виконання рішення. Відповідно до частини першої статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб; зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Якщо такі особи визнали, що у них перебуває майно боржника, або майно та кошти, що належать боржнику від таких осіб, і надіслали виконавцю відомості про це, то виконавець звертає стягнення на таке майно та кошти в порядку, визначеному частинами другою - четвертою зазначеної статті. Внаслідок стягнення коштів з інших осіб у боржника замість права вимоги до них з`являється ліквідний актив - грошові кошти, за рахунок яких може бути задоволена грошова вимога кредитора до боржника. У таких випадках кредитор боржника не вправі вимагати сплати коштів, належних від інших осіб боржнику, як на свою користь, так і на користь боржника, але вправі вимагати належної поведінки виконавця, зокрема щодо звернення стягнення на кошти, що належать боржнику від інших осіб. Для цього кредитор може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідно до розділу Х Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, процесуальний закон визначає право як стягувача, так і виконавця (державного, приватного) на звернення до суду із вказаною заявою у порядку статті 336 ГПК України, презюмуючи при цьому єдність їх мети у застосуванні цього заходу. Верховний Суд звертає увагу, що частина перша статті 336 ГПК України охоплює саме випадок звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою, або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з аналізу зазначених норм процесуального права, обов`язок доказування тих обставин, на які посилаються учасники судового процесу, як на підставу своїх вимог або заперечень покладено на сторони. При цьому, суд позбавлений прав самостійно збирати докази, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03 від 28.10.2010).

Існування боргу ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» (відповідач у даній справі № 908/2330/22, боржник) заявник обґрунтовує наявністю рішення Господарського суду Запорізької області від 08.06.2023 у справі №908/366/23, яким стягнуто з ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» суму 87502860,00 грн. заборгованості зі сплати дивідендів за 2019 рік, суму 36163730,92 грн. інфляційних втрат та суму 5578803,50 грн 3% річних. Зазначене рішення суду набрало законної сили 07.07.2023.

18.07.2023 Господарський суд Запорізької області на виконання рішення у справі №908/366/23 видав наказ на примусове стягнення.

Станом на день розгляду заяви, доказів добровільного або примусового виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 08.06.2023 у справі №908/366/23 суду не надано. Тобто заборгованість ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» є підтвердженою та неоспорюваною.

Суд враховує, що заборгованість ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» перед боржником (ПАТ «Запоріжжяобленерго») є більшою, ніж та, що підлягає стягненню за рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 у справі №908/2330/22. Стягувач просить суд звернути стягнення на грошові кошти ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» лише в межах суми стягнутої за рішенням суду від 24.01.2023 по справі №908/2330/22, а саме - у загальному розмірі 190731,55 грн. У зв`язку з чим, звернення стягнення не позбавляє кредиторів ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (акціонерів ПАТ «Запоріжжяобленерго» та Державу) задовольнити свої вимоги за рахунок коштів боржника - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання».

Також суд зазначає, що положення ч. 1 статті 336 ГПК України не містять обмежень щодо її застосування у разі наявності у третьої особи заборгованості перед боржником, яка не оспорються або підтверджена судовим рішенням, а також є правом кредитора на звернення з такою заявою для виконання рішення суду про стягнення на його користь грошових коштів. На підставі викладеного, спростовуються доводи відповідача щодо порушення, у разі задоволення судом вказаної заяви, порядку черговості задоволення вимог одного із стягувачів зведеного виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що заборгованість ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» (боржником у справі) у загальному розмірі 129245394,42 грн підтверджена судовим рішенням по справі №908/366/23 від 08.06.2023, суд визнав законними та обґрунтованими вимоги стягувача про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, а саме - на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», .

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 9 ст. 336 ГПК України звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми.

Разом з тим, порядок визнання наказу таким, що не підлягає виконанню встановлений статтею 328 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 336 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРЕК» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником у справі №908/2330/22 задовольнити.

Звернути стягнення у розмірі 190731,55 грн на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», (69063, м.Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35), яке має заборгованість перед боржником Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго», (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14) відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 08.06.2023 року у справі №908/366/23, в рахунок погашення заборгованості згідно з рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 у справі № 908/2330/22.

Повний текст ухвали складено та підписано 31.08.2023.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення (повного тексту ухвали) в порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва