УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

31.08.2023Справа № 910/11289/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький шкірзавод» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 10, кв. 19)

До 1) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Капітал Груп» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 36-Д, оф. 5)

про визнання договору про відступлення прав вимоги № 2 частково недійсним

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький шкірзавод» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Капітал Груп» (відповідач-2) про визнання договору №2 про відступлення прав вимоги від 06.11.2020 частково недійсним, а саме в частині наявності у ТОВ «Фінансова компанія «Максі Капітал Груп» права вимоги до поручителя - Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» по виконанню зобов`язань за договорами поруки №356 від 07.08.2015, №357 від 07.08.2015 та №366 від 17.08.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький шкірзавод» впродовж 2003-2008 років були укладені кредитні договори, на забезпечення виконання зобов`язань за якими між Банком та ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (поручителем) були укладені Договори поруки №356, №357, №366.

Грошові кошти згідно вказаних договорів поруки були списані з рахунку поручителя Банком 19.10.2015 року. В подальшому, ліцензія Банку була відкликана НБУ та поручитель звернувся до господарського суду про визнання кредиторських вимог на суму списаних коштів за договорами поруки №356, №357, №366 у розмірі 3 918 184 763, 06 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 у справі №910/19560/17 позовні вимоги поручителя залишено без задоволення. Постановою ПАГС від 23.11.2021, залишеною без змін постановою ВС від 01.06.2022, рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 залишено в силі.

Під час судового провадження у справі №910/19560/17 в аналітичному бухгалтерському обліку банку на суму 3 433 143 434, 76 грн було відновлено заборгованість боржників банку за кредитними договорами, в тому числі, за кредитними договорами укладеними з позивачем, внаслідок чого Банком організовані електронні торги з продажу прав вимоги за такими кредитними договорами.

За результатами проведеного електронного аукціону між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максі Капітал Груп» (попереднє найменування відповідача-2) укладено Договір №2 про відступлення прав вимоги від 06.11.2020, який, на переконання позивача, підлягає визнанню недійсним частково на підставі ч. 1 ст. 230 ЦК та ч. 2 ст. 228 ЦК України в частині наявності у ТОВ «Фінансова компанія «Максі Капітал Груп» права вимоги до поручителя - Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» по виконанню зобов`язань за договорами поруки №356 від 07.08.2015, №357 від 07.08.2015 та №366 від 17.08.2015.

Також позивач просить залучити до участі у справі третю особу із самостійними вимогами на стороні позивача - ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат».

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив ухвалу від 20.07.2023 року, якою встановив заявнику строк на усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення цієї ухвали, а шляхом:

(1) подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із викладом змісту позовних вимог та обставин справи, якими обґрунтовано позовні вимоги (обґрунтування за яким саме договором поруки перейшло право вимоги на підставі оспорюваного договору відступлення прав вимоги; конкретизувати на які саме та яким чином порушені права позивача та чому позовні вимоги заявлені в частині договорів поруки);

(2) подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

(3) подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

(4) подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

(5) подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

(6) подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із додаванням всіх доказів, якими обґрунтовано позовні вимоги (кредитні договори позивача з Банком, а також договори поруки між Банком та ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» на які посилається позивач в позові та за якими було передано право вимоги згідно оспорюваного правочину).

02.08.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач частково усунув недоліки.

Так зокрема, суд пропонував позивачу, подати до суду письмової заяви на виконання ухвали із викладом змісту позовних вимог та обставин справи, якими обґрунтовано позовні вимоги (обґрунтування за яким саме договором поруки перейшло право вимоги на підставі оспорюваного договору відступлення прав вимоги; конкретизувати на які саме та яким чином порушені права позивача та чому позовні вимоги заявлені в частині договорів поруки).

Однак, як вбачається із заяви про усунення недоліків позивач не зазначає за яким саме договором поруки перейшло право вимоги та не обґрунтовує чому позовні вимоги заявлені в частині договорі поруки, а не кредитних договорів, не обґрунтовує чому звернувся зо договором поруки №356.

Також, позивач в заяві про усунення недоліків позовної заяви цитує абзац 11-13 ухвали від 20.07.2023, де суд констатував, що позивач просить суд визнати договір відступлення права вимоги №2 частково недійсним в частині відступлення права вимоги за договорами поруки №356 від 07.08.2015, №357 від 07.08.2015 та №366 від 17.08.2015 та те, що з наданого суду Реєстру договорів застави та поруки, що є додатком до договору відступлення права вимоги вбачається, що такий договір стосується відступлення права вимоги за договором поруки №357. А щодо двох інших договорів поруки №356 та №366 позивач жодним чином не обґрунтовує.

Щодо зазначеного, позивач в заяві про усунення недоліків надав лише усне обґрунтування, однак будь-яких доказів, які б могли підтвердити, що право вимоги за договорами поруки №356 та №366 дійсно було передано, позивач не надав.

Підсумовуючи вище зазначене, суд констатує, що позивач не обґрунтував зміст позовних вимог.

Окрім цього, ухвалою від 20.07.2023 позивачу було запропоновано надити подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із додаванням всіх доказів, якими обґрунтовано позовні вимоги (кредитні договори позивача з Банком, а також договори поруки між Банком та ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» на які посилається позивач в позові та за якими було передано право вимоги згідно оспорюваного правочину).

Як вбачається з договорів, які надав позивач до заяви про усунення недоліків позовної заяви, більшість договорів складені іноземною мовою.

В даному випадку, суд звертає увагу, що в силу частини 1 статті 74, частини 1 статті 76, частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених положень вбачається, що належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 10 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

У відповідності до частини 1 статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Статтею 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова.

В силу частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Отже, у разі, коли письмові докази подаються до господарського суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Також, судом встановлено, що докази, які додані до заяви про усунення недоліків засвідчені неналежним чином (не містять засвідчуваного напису на кожному окремому аркуші).

Сукупність зазначених недоліків не дає можливості суду відкрити провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до частини 6 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, підсумовуючи все вище зазначене, суд доходить до висновку повернути позовну заяву з додатками заявнику на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивач не усунів недоліки позовної заяви встановлені ухвалою суду від 20.07.2023.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький шкірзавод» з додатками повернути заявнику.

2. Звернути увагу заявника, що згідно частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку.

3. Згідно з частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких