ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2023 р. Справа№ 920/392/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 03.08.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб"

на рішення Господарського суду Сумської області

від 19.09.2022 (повний текст складено та підписано 03.10.2022)

у справі №920/392/22 (суддя Вдовенко Д.В.,)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсет Пром"

до відповідача Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб"

про стягнення 2811908 грн 04 коп.

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Сумської області надійшла позовна заява про стягнення з відповідача 2811908 грн 04 коп., в тому числі 2671924 грн 11 коп. попередньої оплати за товар, у зв`язку з не поставкою товару, 46665 грн 04 коп. пені, 78569 грн 15 коп. інфляційних втрат, 14749 грн 74 коп. 3% річних, відповідно до договору № Т 3/016-17 від 16.11.2017, що укладений між сторонами.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 19.09.2022 у справі №920/392/22 позов задоволено.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсет Пром» 2 671 924 грн 11 коп. заборгованості, 46665 грн 04 коп. пені, 78569 грн 15 коп. інфляційних втрат, 14749 грн 74 коп. 3% річних, 42 178 грн 63 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення обгрунтоване тим, що матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем договірних зобов`язань щодо попередньої оплати товару за специфікаціями № 75, 78, 80, 81, 82, проте відповідач не виконав свої зобов`язання з поставки товару, що і стало підставою для стягнення суми попередньої оплати і штрафних санкцій.

Не погоджуючись із рішенням суду, Дочірнє підприємство "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської від 19.09.2022 у справі №920/392/22 в частині стягнення пені, інфляційних втрат і 3 % річних та прийняти нове рішення в цій частині про відмову у позові.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, спричинених військовою агресією російської федерації відповідач починаючи з 24.02.2022 та до офіційного закінчення військового стану звільнений від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання з поставки товару та повернення попередньої оплати.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2022 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2022 для розгляду апеляційної скарги у справі № 920/392/22 у зв`язку з перебуванням суддів Чорногуза М.Г. І у відпустці сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги.

Розгляд справи відкладався.

На адресу суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник зазначив про необґрунтованість вимог апеляційної скарги, оскільки відповідач добровільно сплатив 3 % річних та інфляційні втрати, а пеня нарахована за період до 24.02.2022.

В судове засідання 03.08.2023 з`явився представник позивача, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності відповідача.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

16.11.2017 між Дочірнім підприємством «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форсет Пром» укладений договір № Т 3/016-17, відповідно до умов якого відповідач зобов`язується передати у власність позивача, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, виготовлену згідно з ТУ, ГОСТ на умовах, в порядку та в строки встановлені договором. Найменування, кількість, асортимент та ціна товару визначені у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.3. договору, у редакції додаткової угоди № 2-1 від 21.04.2020 до договору, загальна вартість договору орієнтовно складається з сум специфікацій (додатків), які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.1. договору покупець здійснює попередню оплату на банківський рахунок продавця в розмірі 100% загальної вартості специфікації (додатку), з них: авансовий платіж у розмірі 50% від загальної вартості специфікації (додатку) протягом 5 банківських днів з дати підписання специфікації та виставлення рахунку на передоплату; решта 50% від вартості специфікації (додатку) після виготовлення товару (партії товару), перед його відвантаженням в термін не більше 5 банківських днів з моменту отримання письмового (факсимільного) повідомлення від продавця про готовність товару (партії товару) до відвантаження та виставлення рахунку.

Відповідно до п. 4.5. договору термін поставки погодженої партії товару обговорюється в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 6.1. договору продавець передає покупцю наступні товаросупроводжувальні документи: товарно-транспортну накладну; видаткову накладну; рахунок - фактуру із зазначенням ціни, вартості товару; сертифікат якості.

Відповідно до укладеної між сторонами специфікації № 75 від 09.07.2021, відповідач зобов`язався поставити позивачу товар вартістю 331 403 грн 94 коп. протягом 60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. договору.

Згідно з платіжними дорученнями від 17.08.2021 № 941, від 31.08.2021 № 960 та від 11.11.2021 № 1047 позивач здійснив попередню оплату товару за специфікацією № 75 в загальній сумі 383 000 грн 00 коп.

Видаткова накладна від 03.12.2021 № 537 підтверджує факт поставки відповідачем позивачу товару за специфікацією на суму 144 040 грн 68 коп.

Відповідно до укладеної між сторонами специфікації № 78 від 16.08.2021, відповідач зобов`язався поставити позивачу товар вартістю 820 632 грн 00 коп. протягом 60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. договору.

Згідно з платіжними дорученнями від 18.08.2021 № 946, від 03.09.2021 № 972, від 07.09.2021 № 981, від 01.10.2021 № 1003 та від 29.10.2021 № 1032 позивач здійснив попередню оплату товару за специфікацією № 78 в загальній сумі 1 140 000 грн 00 коп.

Видаткова накладна від 05.10.2021 № 483 підтверджує факт поставки відповідачем позивачу товару за специфікацією на суму 219 276 грн 40 коп.

Відповідно до укладеної між сторонами специфікації № 80 від 24.09.2021 відповідач зобов`язався поставити позивачу товар вартістю 671049 грн 60 коп. протягом 45-60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. договору.

Згідно з платіжними дорученнями від 27.09.2021 № 991, від 28.09.2021 № 997 та від 29.10.2021 № 1033 позивач здійснив попередню оплату товару за специфікацією № 80 в загальній сумі 510 489 грн 54 коп.

Докази поставки відповідачем позивачу товару згідно зі специфікацією № 80 від 24.09.2021 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до укладеної між сторонами специфікації № 81 від 24.09.2021 до договору, відповідач зобов`язався поставити позивачу товар вартістю 935 928 грн 00 коп. протягом 45-60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. договору.

Згідно з платіжними дорученнями від 27.09.2022 № 993 та від 28.09.2022 № 994 позивач здійснив попередню оплату товару за специфікацією № 81 в загальній сумі 890 000 грн 00 коп.

Докази поставки відповідачем позивачу товару згідно зі специфікацією № 81 від 24.09.2021 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до укладеної між сторонами специфікації № 82 від 30.09.2021 до договору, відповідач зобов`язався поставити позивачу товар вартістю 1 073 898 грн 00 коп. протягом 45-60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. договору.

Згідно з платіжними дорученнями від 28.10.2021 № 1029 та від 29.10.2021 № 1031 позивач здійснив попередню оплату товару за специфікацією № 82 в загальній сумі 800 000 грн 00 коп.

Докази поставки відповідачем позивачу товару згідно зі специфікацією № 82 від 24.09.2021 в матеріалах справи відсутні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав договірних зобов`язань щодо поставки товару за специфікаціями на суму попередньої оплати в розмірі 2 671 924 грн 11 коп. у погоджені сторонами строки, у зв`язку з чим виконання зобов`язання втратило інтерес для позивача.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Визначене частиною другою статті 693 ЦК України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем з поставки товару.

Судом встановлено факт виконання позивачем договірних зобов`язань щодо попередньої оплати товару за специфікаціями № 75, 78, 80, 81, 82 підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а також актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 30.11.2021. Натомість доказів поставки відповідачем позивачу товару у строки визначені у специфікаціях на суму 2 671 924 грн 11 коп. матеріали справи не містять, , як і доказів повернення попередньої оплати.

Враховуючи невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки товару у повному обсязі у встановлені у специфікаціях строки, вимога позивача про повернення суми попередньої оплати, що за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем з поставки товару, є обгрунтованою, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 8.2 договору визначено, що у випадку прострочення поставки товару (партії товару) за договором продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 0,1% вартості товару (партії товару) за кожен день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується пеня від вартості товару (партії товару) за кожен день прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення не грошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечити виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі N 922/3548/19.

Виходячи зі змісту пункту 8.2. договору та положень статті 549 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що розмір погодженої сторонами у договорі штрафної санкції, обрахованої у відсотковому розмірі за кожен день прострочення, відповідає поняттю "пеня". Водночас зазначення неустойки (пені) як штрафу не перетворює її в штраф і не є підставою для відмови у стягненні неустойки (пені) у разі прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну поставку товару позивач нарахував відповідачу пеню в загальній сумі 46665 грн 04 коп., виходячи з вартості оплаченого товару, що не був поставлений, по кожній специфікації, з урахуванням погодженого сторонами строку поставки товару.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Зобов`язання у відповідача (постачальника, продавця) повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) виникає з наступного дня після спливу строку поставки відповідно до частини другої статті 693 ЦК України та частини першої статті 530 ЦК України.

Перевіривши розрахунок 3 % річних і інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку, що він є математично правильним і обгрунтованим, а тому вимоги в цій частині також підялгають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги, то суд зазначає, що з розрахунку позивача, наведенного у позовній заяві вбачається, що нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат здійснений до 24.02.2022, отже доводи відповідача є неспроможними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду та відповідно скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на апелянта у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 у справі №920/392/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Дочірнє підприємство "Завод обважнених бурильних та ведучих труб".

Матеріали справи №920/392/22 повернути суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.08.2023 після виходу суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П. з відпустки.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук