ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 Справа № 914/1625/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріел Енерго», село Чуперносів, Перемишлянський район, Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд», місто Львів

про стягнення 135 148,65 грн.

Без виклику сторін.

Обставини розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріел Енерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд» про стягнення заборгованості на загальну суму 135 148,65 грн по двом договорам, а саме: 65 606,32 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) №250 від 15.06.2021 та 69 542,33 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) ДГ-146 від 25.06.2020.

Ухвалою суду від 29.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, постановлено здійснювати розгляд справи без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала суду від 29.05.2023 про відкриття провадження у справі надсилалась позивачу на його електронну адресу вказану у позовній заяві, а саме: , а також на електронну адресу представника позивача (Куликовець І.М.) вказану у позовній заяві, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала суду від 29.05.2023 про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 79040, Львівська область, місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 367/2.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення прийнято 30.05.2023 року за номером 573 та 02.06.2023 вручене особисто адресату/відповідачу.

Оскільки суд здійснював розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, тобто без можливості для відповідача взяти участь у судовому засіданні і викласти свої заперечення проти задоволення позову, право відповідача надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, передбачене статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, могло бути реалізоване шляхом подання відзиву.

Від відповідача не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотання про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позов також не подано.

Згідно зі статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із закінченням строку наданого для вирішення спору, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між сторонами укладено два договори купівлі-продажу (поставки) №ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021, на виконання умов якого відповідач зобов`язувався виготовити, доставити та передати у власність позивачу товар (піщано цементний розчин, бетон, бетонну суміш) в кількості та на умовах, зазначених в цих договорах.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару не виконав, внаслідок чого згідно розрахунків позивача станом на момент подання позовної заяви у відповідача існує заборгованість на загальну суму 135 148,65 грн по двом договорам, а саме: 65 606,32 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) №250 від 15.06.2021 та 69 542,33 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) ДГ-146 від 25.06.2020, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

25.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд», в особі директора Корди Василя Григоровича, що діє на підставі Статуту (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріел Енерго», в особі генерального директора Дишканта Андрія Олександровича, що діє на підставі Статуту (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - покупець) було укладено договір купівлі-продажу (поставки) №ДГ-146 (надалі - договір №146 від 25.06.2020), відповідно до умов якого продавець зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити, доставити та передати у власність покупця піщано цементний розчин, бетон, бетонну суміш (товар) в кількості та на умовах, зазначених в цьому договорі.

Пунктом 4.3. договору №ДГ-146 від 25.06.2020 сторони погодили, що пунктом доставки є будівельний майданчик, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Мазепи 25а, 25б.

15.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд», в особі директора Корди Василя Григоровича, що діє на підставі Статуту (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріел Енерго», в особі генерального директора Дишканта Андрія Олександровича, що діє на підставі Статуту (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - покупець) було укладено договір купівлі-продажу (поставки) №250 (надалі - договір №250 від 15.06.2021), відповідно до умов якого продавець зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити, доставити та передати у власність покупця піщано цементний розчин, бетон, бетонну суміш (товар) в кількості та на умовах, зазначених в цьому договорі.

Пунктом 4.3. договору №250 від 15.06.2021 сторони погодили, що пунктом доставки є будівельний майданчик, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Залізнична 7.

Судом встановлено, що інші пункти двох договорів (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) є однаковими.

Відповідно до п. 1.2. договорів (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) товар постачається автотранспортом продавця, а саме: автобетонозмішувачами. Кількість автобетонозмішувачів визначає продавець для виконання графіку поставки.

Згідно п.п. 3.1. - 3.3. договорів (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) загальна сума договору визначається виходячи з вартості фактично поставленого товару, що підтверджено видатковими накладними, протягом терміну дії договору. Ціна товару за одиницю, найменування товару по позиціях, марках, видам вказуються сторонами у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Продавець поставляє покупцю товар виключно по 100 % передоплаті за кожну партію товару, яка здійснюється покупцем протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку виставленого продавцем.

Відповідно до п. 3.4. та п. 3.5. договорів (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) вид розрахунку - безготівковий. Форма розрахунку - платіжне доручення.

Згідно п. 5.1. договорів (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) покупець має право: вимагати передачі йому товару, що є предметом цього договору, при умові виконання ним п. 3.3. договору; відмовитися від прийняття товару, що не відповідає умовам договору; у разі передачі меншої кількості товару вимагати від продавця передачі кількості товару відповідно до договору, або вимагати повернення сплачених за нього грошових коштів.

Відповідно до п. 5.2. договорів (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) покупець зобов`язаний, зокрема, оплатити товар відповідно до п.п. 3.3. договору.

Відповідно до п. 5.4. договорів (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) продавець зобов`язаний, зокрема, передати покупцеві товар, що придатний для використання та відповідає умовам про якість.

Відповідач взятих на себе зобов`язань з поставки товару за договором №ДГ-146 від 25.06.2020 повністю не виконав, внаслідок чого, станом на момент подання позовної заяви у відповідача утворилась заборгованість на суму 69 542,33 грн.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаємних рахунків за період 01.01.2022 - 17.11.2022 за договором поставки №ДГ-146 від 25.06.2020, згідно якого станом на 17.11.2022 заборгованість на користь ТзОВ «Ріел Енерго» складає 69 542,33 грн, який підписаний та скріплений печатками сторін у справі.

Відповідач взятих на себе зобов`язань з поставки товару за договором №250 від 15.06.2021 повністю не виконав, внаслідок чого, станом на момент подання позовної заяви у відповідача утворилась заборгованість на суму 65 606,32 грн.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаємних рахунків за період 01.01.2022 - 17.11.2022 за договором поставки №250 від 15.06.2021, згідно якого станом на 17.11.2022 заборгованість на користь ТзОВ «Ріел Енерго» складає 65 606,32 грн, який підписаний та скріплений печатками сторін у справі.

У зв`язку із невиконанням зобов`язань за двома договорами (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) на загальну суму 135 148,65 грн, позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. №48/23 від 07.03.2023, в якій просив у триденний термін з дати отримання претензії сплатити зазначену заборгованість, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач повторно звертався відповідача з претензією за вих. №52/23 від 22.03.2023, в якій просив у десятиденний термін з дати отримання претензії сплатити заборгованість у сумі 135 148,65 грн. Однак, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 65 606,32 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) №250 від 15.06.2021 та 69 542,33 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) ДГ-146 від 25.06.2020.

Висновки суду.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як визначено пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є два договори купівлі-продажу (поставки) (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021). До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Пунктом 4.3. договору №ДГ-146 від 25.06.2020 сторони погодили, що пунктом доставки є будівельний майданчик, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Мазепи 25а, 25б.

Пунктом 4.3. договору №250 від 15.06.2021 сторони погодили, що пунктом доставки є будівельний майданчик, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Залізнична 7.

Умовами п.п. 3.1. - 3.3. договорів (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) загальна сума договору визначається виходячи з вартості фактично поставленого товару, що підтверджено видатковими накладними, протягом терміну дії договору. Ціна товару за одиницю, найменування товару по позиціях, марках, видам вказуються сторонами у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Продавець поставляє покупцю товар виключно по 100 % передоплаті за кожну партію товару, яка здійснюється покупцем протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку виставленого продавцем.

Частиною 1 статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Сторонами підписано акти звірок по кожному з договорів, за період 01.01.2022 - 17.11.2022 за договором поставки №ДГ-146 від 25.06.2020, згідно якого станом на 17.11.2022 заборгованість на користь ТзОВ «Ріел Енерго» складає 69 542,33 грн та за період 01.01.2022 - 17.11.2022 за договором поставки №250 від 15.06.2021, згідно якого станом на 17.11.2022 заборгованість на користь ТзОВ «Ріел Енерго» складає 65 606,32 грн.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за двома договорами (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) на загальну суму 135 148,65 грн, позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. №48/23 від 07.03.2023, в якій просив у триденний термін з дати отримання претензії сплатити зазначену заборгованість, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач повторно звертався відповідача з претензією за вих. №52/23 від 22.03.2023, в якій просив у десятиденний термін з дати отримання даної претензії сплатити заборгованість у сумі 135 148,65 грн. Однак, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Факт надсилання претензії за вих. №52/23 від 22.03.2023 підтверджується наявними в матеріалах справи копією опису вкладення у цінний лист від 23.03.2023 та копією поштової накладної №661 від 23.03.2023. В матеріалах справи міститься роздруківка з веб-сайту акціонерного товариства «Укрпошта», з якого вбачається, що поштове відправлення прийнято 23.03.2023 року за номером 661 та 24.03.2023 вручене за довіреністю адресату/відповідачу.

Однак, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач порушив свої зобов`язання, поставку товару по двом договорам (№ДГ-146 від 25.06.2020 та №250 від 15.06.2021) повністю не здійснив.

Отже як станом на дату подання позовної заяви так і станом на дату прийняття судом рішення у відповідача існує заборгованість на загальну суму 135 148,65 грн, за саме: 65 606,32 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) №250 від 15.06.2021 та 69 542,33 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) ДГ-146 від 25.06.2020.

Відповідач наявності заборгованості в сумі 135 148,65 грн не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 135 148,65 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2125 від 17.05.2023.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд» (79040, Львівська область, місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 367, квартира 2; ідентифікаційний код юридичної особи 32181428) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріел Енерго» (81203, Львівська область, Перемишлянський район, село Чуперносів, урочище Юзикове, будинок 2; ідентифікаційний код юридичної особи 41694274) 65 606,32 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) №250 від 15.06.2021 та 69 542,33 грн основного боргу за договором купівлі-продажу (поставки) ДГ-146 від 25.06.2020 та 2 684,00 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці з 24.07.2023 по 11.08.2023, рішення складено та підписано 14.08.2023.

Суддя Сухович Ю.О.