ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023м. ХарківСправа № 922/2770/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного малого підприємства фірми "Демаркет Б-ХХ" (69081, м. Запоріжжя, вул. 8 березня, 190)
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "СВ" (62332, Харківська область, Дергачівський р-н, с. Руська Лозова, вул. Польова, 11)
про стягнення 356'765,84 грн
за участю представників:

позивача - Швеця Д.І.;

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство фірма "Демаркет Б-ХХ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "СВ", в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором поставки №Л00191 від 01.12.2014 у розмірі 356'765,84 грн, а саме: суму основного боргу 268'309,06 грн, 3% річних у розмірі 10'996,01 грн, інфляційні втрати у розмірі 77'460,76 грн. Судові витрати, позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, почато у справі підготовче провадження.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відомості про судовий розгляд справи та зазначені процесуальні рішення своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними, та у мережі Інтернет на офіційному вебсайті Судова влада України.

Протокольною ухвалою від 02.08.2023 підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 30 серпня 2023 року о 14:15.

Представник позивача у судовому засіданні 30.08.2023 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у призначене на 30.08.2023 судове засідання не з`явився, своїм правом на подання відзиву на позов у визначений строк не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду направлялись судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Відділі обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківській області, а саме: 62332, Харківська область, Дергачівський р-н, с. Руська Лозова, вул. Польова, 11.

Але вся судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "інші причини".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/2770/23 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними у ній матеріалами, оскільки вони містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд установив такі обставини.

01 грудня 2014 року між Приватним малим підприємством фірмою "ДЕМАРКЕТ Б-ХХ" (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "СВ" (далі - Відповідач) було укладено договір поставки товару №Л00191 (далі - Договір), відповідно до якого Постачальник (Позивач) зобов`язується поставити Покупцеві (Відповідачу) Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і сплатити за товар на умовах передбачених даним договором.

Дія Договору неодноразово продовжувалась на підставі укладених сторонами додаткових угод, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.1.2. Договору постачання товару здійснюється згідно видаткових накладних, що є невід`ємною частиною даного договору, в яких указується: найменування товару, його кількісні характеристики, а також ціна за одиницю і загальна вартість товару.

Відповідно до п.1.3. Договору ціна є предметом переговорів згідно письмової або усної заявки Покупця на кожне постачання продукції. Узгоджена сторонами ціна вказується в рахунку.

Згідно з п.2.1. Договору постачання товару здійснюється протягом 7 (семи) календарних днів від дати подачі письмової або усної заявки Покупця. Відповідно до п.2,2., фактичною датою постачання є дата підписання сторонами видаткових накладних на постачання.

Згідно з п.2.3. Договору сплата товару здійснюється покупцем на наступних умовах:

- відстрочення платежу 30 (тридцять) календарних днів від фактичної дати постачання продукції, платіж здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника, валютою платежу є гривня.

Відповідно до умов Договору, 01.10.2021 за видатковою накладною №11000007 Відповідачу було поставлено Товар - розчинник в асортименті, на загальну суму 330'129,60 грн.

З урахуванням наявної заборгованості Відповідача станом на 30.09.2021 в розмірі 264'103,79 грн - заборгованості ТОВ "Фірма "СВ" перед ПМП "Фірма "Демаркет Б-ХХ" склала 594'233,39 грн.

Вказана заборгованість не оспорювалась Відповідачем, про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021, підписаний сторонами без зауважень.

У подальшому, платіжними інструкціями №10574 від 18.01.2022 на суму 214'103,68 грн, №10776 від 01.02.2022 на суму 50'000 грн та №10882 від 08.02.2022 на суму 270'129,60 грн Відповідачем була сплачена сума 534'233,28 грн.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставкою товару за видаткової накладною від 01.10.2021 склала 60'000,11 грн.

Крім того, відповідно до видаткової накладної №190100025 від 19.01.2022 на суму 104'451,84 грн, №20200010 від 02.02.2022 на суму 34'222,56 грн та № 80200012 від 08.02.2022 на суму 69'634,56 грн Відповідачеві було поставлено Товар - розчинник в асортименті, на загальну суму 208'308,96 грн.

Виходячи з п. 2.3. Договору Відповідач повинен був розрахуватись за видатковою накладною від 01.10.2021 № 11000007 до 01.11.2021 включно, за видатковою накладною №190100025 від 19.01.2022 - до 18.02.2022 включно, за видатковою накладною №20200010 від 02.02.2022 - до 04.03.2022 включно, та за видатковою накладною № 80200012 від 08.02.2022- до 10.03.2022 включно.

Разом з тим, свої обов`язки з оплати товару Відповідач не виконав, через що за ним, станом на 13.06.2023, обліковується заборгованість на загальну суму 268'309,06 грн, яка складається з заборгованості по поставці товару від 01.10.2021 на суму 60'000,11 грн, від 19.01.2022 на суму 104'451,84 грн, від 02.02.2022 на суму 34'222,56 грн та від 08.02.2022 на суму 69'634,56 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд установив, що 01.10.2021, 19.01.2022, 02.02.2022 та 08.02.2022 Постачальником відповідно до умов Договору здійснено поставку та передано у власність Покупця товар за видатковими накладними № 11000007, №190100025, №20200010, № 80200012 на загальну суму 268'309,06 грн.

Проте Відповідач за отриманий товар не розрахувався, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 268'309,06 грн.

Станом на момент розгляду справи, Відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, Відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 268'309,06 грн, у зв`язку з чим вимога про стягнення вказаної заборгованості є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 10'996,01 грн та інфляційні втрати у розмірі 77'460,76 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до частини 5 статті 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок та встановлено, що позивач помилково починає нарахування за видатковою накладною від 01.10.2021 №11000007 з 31.10.2021, оскільки 31.10.2021 випадає на неділю (вихідний день) у зв`язку з цим днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а прострочення відповідача настає лише з 02.11.2021. Обчислення за видатковими накладними №190100025, №20200010, № 80200012 здійснено позивачем арифметично вірно.

Крім того, розрахунок інфляційних втрат містить арифметичну помилку.

Отже, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 10'991,07 грн та інфляційні втрати в сумі 77'460,73 грн.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "СВ" (62332, Харківська область, Дергачівський р-н, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд. 11, ) на користь Приватного малого підприємства фірми "Демаркет Б-ХХ" (69081, м. Запоріжжя, вул. 8 березня, буд. 190, ) суму основного боргу в розмірі 268'309,06 грн, 3% річних у розмірі 10'991,07 грн, інфляційні втрати у розмірі 77'460,73 грн та судовий збір у сумі 5351,41 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Учасники справи:

Позивач: Приватне мале підприємствао фірма "Демаркет Б-ХХ" (69081, м. Запоріжжя, вул. 8 березня, буд. 190, );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" (62332, Харківська область, Дергачівський р-н, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд. 11, ).

Повне рішення складено "01" вересня 2023 р.

Суддя І.В. Трофімов