ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 серпня 2023 року Справа № 903/626/23

за позовом: Адвокатського Бюро «Гапоненко Роман і партнери», м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства Фермерське господарство «Західний Буг», м.Володимир, Волинська область

про стягнення 31 228 грн. 56 коп.

Суддя Шум М. С.

(Без виклику сторін)

Встановив: Адвокатське Бюро «Гапоненко Роман і партнери» в позовній заяві від 16.06.2023 просить суд стягнути з Приватного підприємства Фермерське господарство «Західний Буг» 25 000 грн. 00 коп. штрафу, 3 083 грн. 54 коп. пені, 669 грн. 52 коп. 3% річних, 2 475 грн. 50 коп. втрат від інфляції, судові витрати у справі покласти на відповідача.

Позивач просить суд справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо вчасної оплати за надані послуги згідно з договором №03-383 від 03.09.2020 про надання правової допомоги, що укладений з Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери».

Ухвалою суду від 21.06.2023 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, дійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропонувати відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності.

07.07.2023 на адресу суду повернулася ухвала про відкриття провадження у справі від 21.06.2023 з відміткою органів поштового зв`язку про те, що відповідач відсутній за вказаною адресою.

12.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву з доказами його надіслання позивачеві.

Суд приймає відзив та долучає його до матеріалів справи.

ПП ФГ «Західний Буг» у відзиві просить суд відмовити в задоволенні позову;у разі задоволення позову зменшити нараховані позивачем штрафні санкції (штраф та пеню) до суми, яка дорівнюватиме 10% від суми нарахованих позивачем санкцій.

Відзив відповідача обґрунтовано тим, що штрафні санкції, заявлені позивачем за несвоєчасну оплату заборгованості за Договором про надання послуг з правової (правничої) допомоги №03-383 від 03.09.2020 надмірно великі порівняно із заборгованістю, так як становлять 100% основного боргу. Позивачем матеріальних витрат не понесено, нічим не підтверджено наявність збитків у зв`язку з порушенням відповідачем терміну оплати наданих послуг. Відтак, ПП ФГ «Західний Буг» просить суд звернути увагу на не співмірність заявленої до стягнення суми штрафу, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Відповідач звертається до висновків ВС у постановах від 26.07.2018 №924/1089/17, від 14.08.2018 №903/827/17, від 30.08.2018 №925/1587/17, від 05.04.2023 №910/18718/21 та ВП ВС у постанові від 18.03.2020 №902/417/18.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

03.09.2020 між ПП ФГ «Західний Буг» як клієнтом і Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №03-383 (надалі договір).

Згідно з п.п.1.1., 1.2., 4.1., 4.4. договору позивач взяв на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження захищати права і законні інтереси клієнта, надавати інші види правової допомоги в обсязі та на умовах встановлених договором та за домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесенні адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного договору.

Адвокатське об`єднання за договором бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу клієнту, а саме: здійснювати представництво, захищати права і законні інтереси Клієнта та надавати інші види правової допомоги Клієнту у суді будь-якої інстанції у справі №903/575/20, а також в органах виконавчої служби, у відносинах з приватним та державним виконавцем щодо виконання рішень у справі 3903/575/20.

Гонорар є формою винагороди Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги клієнту .

За надану в межах договору правову допомогу клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 25 000 грн. за надання правової допомоги в Господарському суді Волинської області. Сторони дійшли згоди, що сума основного гонорару автоматично збільшується на 15 000 грн. 00 коп. у випадку участі адвокатів у понад 3 судових засіданнях у суді першої інстанції.

Підпунктом 4.4.1. п.4.1. договору передбачено, що клієнт сплачує гонорар у такому порядку:

за надання правової допомоги у Господарському суді Волинської області:

50% від суми гонорару сплачується не пізніше 16.09.2020;

50% від суми гонорару протягом 5 днів після підписання сторонами акту наданих послуг.

Пунктами 4.6., 4.11. договору узгоджено, що на підтвердження факту надання адвокатським об`єднанням клієнту правової допомоги складається акт наданих послуг (правової допомоги) і направляється або вручається під розписку клієнту.

Клієнт оплачує гонорар не пізніше 5 робочих днів після підписання акта наданих послуг (правової допомоги) у випадку якщо оплата здійснюється після підписання акта наданих послуг.

На підтвердження факту виконання умов договору№03-383 від 03.09.2020 позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 25 000 грн. 00 коп., що підтверджується копією акту наданих послуг №87 від 26.10.2020, найменування робіт згідно з яким «гонорар за надання правової допомоги по справі №903/575/20» (а.с.4):

Згідно з п. 7.1 договору він набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2021 включно або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором (п.9.1 договору).

Відповідно до п.9.2. та п.9.3. договору за порушення строків оплати з вини клієнта останній сплачує Адвокатському об`єднанню пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від обсягу невиконаних грошових зобов`язань за кожний день прострочення. Крім того за прострочення платежу понад 10 (десять) робочих днів клієнт сплачує штраф у розмірі 100% від неоплаченої суми.

Відповідач сплатив АО «Гапоненко Роман і партнери» кошти в сумі 25 227 грн. 00 коп. згідно з платіжною інструкцією №1204 від 21.09.2021 як оплату згідно акту наданих послуг №87 від 26.10.2020 по договору №03-383 від 03.09.2020.

07.06.2023 між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (Первісний кредитор), з однієї сторони, і Адвокатським Бюро «Гапоненко Роман і партнери» () (Новий кредитор) з іншої сторони укладено Договір про відступлення права вимоги №25 про наступне: «Первісний кредитор Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» відступає (передає), а Новий кредитор Адвокатське Бюро «Гапоненко Роман і партнери» приймає на себе, належне Первісному кредитору, право вимагати від ПП ФГ «Західний Буг» погашення заборгованості у вигляді неустойки, інфляційних втрат, 3% річних від суми основного боргу 25 000 грн. 00 коп., що виникла у зв`язку із несвоєчасним виконанням основного зобов`язання на підставі договору на правову допомогу 03-383 від 03.09.2020 та акта наданих послуг №87 від 26.10.2020.».

До матеріалів справи долучено повідомлення про відступлення права вимоги від 07.06.2023, адресоване ПП ФГ «Західний Буг» та докази його надіслання відповідачеві.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач кошти згідно з договором на правову допомогу №03-383 від 03.09.2020 та акта наданих послуг №87 від 26.10.2020 сплатив із значним порушенням, встановлених договором термінів, а саме кошти повинні були бути сплачені до 30.10.2020 включно, натомість відповідач здійснив оплату 21.09.2021.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 100% неоплаченої суми в розмірі 25 000 грн. 00 коп., пеню, що нарахована за період з 31.10.2020 по 21.09.2021 в сумі 3 083 грн. 54 коп. згідно з п. 9.1 договору, 3% річних, що нараховані за період з 31.10.2020 по 21.09.2021 в розмірі 3 083 грн. 54 коп. та втрати від інфляції за листопад 2020 вересень 2021 в розмірі 2 475 грн. 50 коп.

Статтею 144 Господарського кодексу України передбачено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 7.1 договору він набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2021 включно або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Відповідно до п. 4.11 договору Клієнт оплачує гонорар не пізніше 5 робочих днів після підписання акта наданих послуг (правової допомоги) у випадку якщо оплата здійснюється після підписання акта наданих послуг. Судом встановлено, що Акт наданих послуг №87 підписано між сторонами 26.10.2020 (понеділок), відтак гонорар мав бути сплачений до 02.11.2020. Натомість ПП ФГ «Західний Буг» гонорар сплатив 21.09.2021.

Відтак суд дійшов висновку, що строк прострочення грошового зобов`язання в даному випадку становить з 03.11.2020 по 20.09.2021, проте не з 31.10.2020 по 21.09.2021 як зазначає позивач.

Пунктом 9.2. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати з вини клієнта останній сплачує Адвокатському об`єднанню пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від обсягу невиконаних грошових зобов`язань за кожний день прострочення. Крім того за прострочення платежу понад 10 (десять) робочих днів клієнт сплачує штраф у розмірі 100% від неоплаченої суми.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст.ст. 230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду неодноразово зазначав, що неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане (зокрема і в постанові від 20.08.2020 №902/959/19)

Водночас, згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафним санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, Верховний Суд в постанові від 20.08.2020 №902/959/19 звертає увагу, що законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено, що відповідачу правомірно нараховано штраф у розмірі 100% від неоплаченої суми в розмірі 25 000 грн.

Враховуючи викладене вище, правомірним та законним з огляду на умови договору є нарахування пені за період з 03.11.2020 (перший день прострочення) по 03.05.2021 (період протягом шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано) на суму боргу 25 000 грн. 00 коп. та становить 1 560 грн. 32 коп.

Натомість, позивач безпідставно нараховує пеню за період з 31.10.2020 по 21.09.2021.

В позові на суму 1 523 грн. 22 коп. пені суд відмовляє за безпідставністю.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором (п.9.1 договору).

У правових висновках, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 19.06.2019р. у справі № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. вказано, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Втрати від інфляції та 3% річних слід розраховувати за період з 03.11.2020 (перший день прострочення зобов`язання) по 20.09.2021 (останній день невиконання грошового зобов`язання), що обґрунтована вище на суму боргу в розмірі 25 000 грн. 00 коп.

Відтак, підставними є втрати від інфляції в сумі розрахованій позивачем 2 475 грн. 50 коп. та 3% річних в розмірі 661 грн. 31 коп.

В позові на суму 8 грн. 21 коп. 3% річних суд відмовляє за безпідставністю.

Відтак, правомірно позивачем нараховано 25 000 грн. 00 коп. штрафу, 1 560 грн. 32 коп. пені, 661 грн. 31 коп. 3% річних та 2 475 грн. 50 коп. втрат від інфляції.

В позові на суму 1 531 грн. 43 коп. (1 523 грн. 22 коп. пені та 8 грн. 21 коп. 3% річних) суд відмовляє, оскільки такі нараховані безпідставно.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір штрафних санкцій (штраф та пеня) та стягнути їх у розмірі 10% від нарахованих позивачем. Звертає увагу суду на те, що штрафні санкції, заявлені позивачем за несвоєчасну оплату заборгованості за Договором про надання послуг з правової (правничої) допомоги №03-383 від 03.09.2020 надмірно великі порівняно із заборгованістю, так як становлять 100% основного боргу. Позивачем матеріальних витрат не понесено, нічим не підтверджено наявність збитків у зв`язку з порушенням відповідачем терміну оплати наданих послуг.

Суд, постановляючи рішення, бере до уваги висновки ВС у складі КГС, зазначені у постанові від 05.04.2023 №910/18718/21 щодо близьких за змістом правовідносин та обставин справи, зокрема і щодо обґрунтування відповідачем зменшення штрафних санкцій.

У постановах Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 14.08.2018 у справі № 903/827/17, від 30.08.2018 у справі № 925/1587/17 викладено правову позицію, відповідно до якої частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі статтею 233 Господарського кодексу України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

ВС у складі КГС в постанові від 05.04.2023 №910/18718/21 зазначив, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Однією із функцій неустойки є компенсаторна функція (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 303/2408/16-ц).

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 викладено правову позицію, відповідно до якої за частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 Цивільного кодексу України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Крім того, колегія суддів ВС у складі КГС в постанові від 05.04.2023 №910/18718/21 відмітила, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі №918/289/19, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (пункт 8.28).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19, зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

З огляду на викладене, суд, надавши оцінку всім доводам відповідача, дійшов висновку, що не підлягає задоволенню його клопотання про зменшення штрафу до 10%, проте стягнення з відповідача поряд з пенею, 3% річних та втратами від інфляції за конкретних обставин справи і змісту правовідносин, що склалися між сторонами, штрафу у розмірі 100% заборгованості (25 000 грн. 00 коп.) також не можна вважати таким, який би відповідав завданню господарського судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи. Так, господарський суд звертає увагу на очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми штрафу, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Отже, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з огляду на необхідність забезпечення інтересів обох сторін, суд вважає наявними правові підстави обмежити розмір суми штрафу п`ятдесятьма відсотками, що відповідатиме принципу пропорційності в господарському судочинстві, тобто на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 12 500 грн. 00 коп.

Судові витрати:

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки. При цьому суд враховує, що аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №902/339/16, від 10.03.2021 у справі №904/5702/19, від 14.06.2022 у справі № 905/2135/19.

Одночасно, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 552 грн. 38 коп., оскільки суд дійшов висновку про безпідставність нарахованих позивачем 1 523 грн. 22 коп. пені та 8 грн. 21 коп. 3% річних.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Західний Буг» ( 44700, Волинська обл., м.Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, буд. 9, ) на користь Адвокатського бюро «Гапоненко Роман і партнери» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 30, оф. 15, ) штраф у розмірі 12 500 грн., пеню у розмірі 1 560 грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 661 грн. 31 коп., збитки від інфляції у розмірі 2 475 грн. 50 коп. та 2 552 грн. 38 коп. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

3. В позові на суму 14 031 грн. 43 коп. відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 23.08.2023

Суддя М. С. Шум