РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2023Справа № 910/202/22

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/202/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 360 313,48 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 360 313,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором перевезення вантажу, а саме незабезпечення збереження вантажу в процесі перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки у розмірі 360 313,48 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/202/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023, позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні в розмірі 360 313,48 грн.

Постановою Верховного Суду від 22.05.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі №910/202/22 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу № 910/202/22 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 справу №910/202/22 прийнято до провадження та постановлено справу № 910/202/22 розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

04.07.2023 на виконання ухвали суду від 05.06.2023 від позивача надійшли письмові пояснення.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи у суді, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 541, проте правом на подання додаткових доказів та пояснень по справі не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

УСТАНОВИВ:

У період з червня по жовтень 2021 року вантажовідправником - Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" на адресу теплової електростанції ВП «ДТЕК Бурштинська ТЕС» АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» було направлено вантаж - вугілля кам`яне марки г-газовий, за залізничними накладними №46374930, №46508537, №46508545, №46537643, №46534046, №46691457, №46692729, №46248548, №46331567, №46520938, №46560892, №46534020, №46688784, №46189932, №46189718, №46625216, №46625299, №46534046, №46482014, №46330858, №46477675, №46710141, №46982377, №47117726, №46729935, №47551395, №47057872, №47493473, №46806980, №47202890, №47227392, №47227384, №47227376, №47260047, №47399092 та №47399100.

На станції одержувача залізницею проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину товару у вагонах №№67836312, 56743420, 56874001, 56872260, 53526257, 53543211, 52513595, 53075214, 54778659, 62524319, 62965058, 62048665, 52226156, 54780929, 56205115, 53535837, 62200746, 53544730, 53578001, 53577573, 53529954, 56963507, 53512976, 59953828, 50063692, 56150881, 60724853, 56875131, 56870074, 56743479, 62965033, 56485600, 53547253, 61297321, 62257662, 62522651, 56323785, 63485833, 53498028, 56542806, 61190229, 62110770, 56875164, 56767015, 56219173, 53525341, 60461332, 53518486, 56927965, 56998545, 56917784, 56965304, 55850051, 53171286, 56558455, 53519542, 54039284, 53541231, 62965280, 53589156, 56348410, 56193717, 56743875, 53520649, 55341275, 62610779, 53528279, 53513875, 53544409, 62007935, 56323835, 56872294, 54753223, 61076923, 61298766, 56584931, 53541017, 56330574, 56968522, 56916463, 60354719, 53196309, 53169520, 60487964, 63694541, 60221801, 66938887, 65231060, 66684218, 65349409, 60660545, 68822725, 68747948, 66039421, 66174566, 63661722, 61077038, 53527826, 54752019, 53535175, 53589362, 53527388, 61605747, 53497756, 52586427, 53525713, 61191128, 53544706, 56998685, 61014932, 63870570, 53511143, 56259906 та 56873623 було втрачено, про що складено комерційні акти №№388103/848, 388103/1235, 388103/1238, 388103/1239, 388103/1233, 388103/1236, 388103/1237, 388103/1243, 388103/1240, 388103/1244, 388103/1241, 388103/1234, 388103/1242, 388103/1232, 388103/1263, 388103/1262, 388103/1252, 388103/1254, 388103/1255, 388103/1264, 388103/1256, 388103/1258, 388103/1261, 388103/1259, 388103/1260, 388103/1257, 388103/1299, 388103/1295, 388103/1298, 388103/1299, 388103/1296, 388103/1183, 388103/1184, 388103/1179, 388103/1182, 388103/1181, 388103/1180, 388103/1185, 388103/1203, 388103/1201, 388103/1204, 388103/1202, 388103/1231, 388103/1253, 388103/1280, 388103/1282, 388103/1281, 388103/1279, 388103/1309, 388103/1311, 388103/1300, 388103/1303, 388103/1306, 388103/1308, 388103/1302, 388103/1305, 388103/1304, 388103/1312, 388103/1301, 388103/1307, 388103/1310, 388103/1168, 388103/1167, 388103/1165, 388103/1164, 388103/1166, 388103/1172, 388103/1171, 388103/1170, 388103/1269, 388103/1268, 388103/1270, 388103/1273, 388103/1271, 388103/1287, 388103/1230, 388103/1229, 388103/1228, 388103/1227, 388103/1199, 388103/1200, 388103/1225, 388103/1226, 388103/1313, 388103/1357, 450003/872, 388103/1376, 388103/1375, 388103/1319, 388103/1407, 388103/1408, 388103/1363, 388103/1362, 388103/1361, 388103/1364, 388103/1404, 450003/866, 388103/1384, 388103/1385, 388103/1386, 388103/1387, 388103/1378, 388103/1377, 388103/1381, 388103/1379, 388103/1380, 388103/1383, 388103/1382, 388103/1390, 388103/1391, 388103/1397, 388103/1396, 388103/1394 та 388103/1395.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на суму 360 313,48 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Отже, вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Як встановлено судом, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснило відправлення по залізничним накладним №46374930, №46508537, №46508545, №46537643, №46534046, №46691457, №46692729, №46248548, №46331567, №46520938, №46560892, №46534020, №46688784, №46189932, №46189718, №46625216, №46625299, №46534046, №46482014, №46330858, №46477675, №46710141, №46982377, №47117726, №46729935, №47551395, №47057872, №47493473, №46806980, №47202890, №47227392, №47227384, №47227376, №47260047, №47399092 та №47399100. з вугіллям кам`яним одержувачу ВП «ДТЕК Бурштинська ТЕС» АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО».

При надходженні вагонів на станцію Бурштин Львівської залізниці працівниками залізниці було проведено комісійне переважування маси вантажу на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вказаних вище вагонах не відповідає масі, вказаній у накладній.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами №№388103/848, 388103/1235, 388103/1238, 388103/1239, 388103/1233, 388103/1236, 388103/1237, 388103/1243, 388103/1240, 388103/1244, 388103/1241, 388103/1234, 388103/1242, 388103/1232, 388103/1263, 388103/1262, 388103/1252, 388103/1254, 388103/1255, 388103/1264, 388103/1256, 388103/1258, 388103/1261, 388103/1259, 388103/1260, 388103/1257, 388103/1299, 388103/1295, 388103/1298, 388103/1299, 388103/1296, 388103/1183, 388103/1184, 388103/1179, 388103/1182, 388103/1181, 388103/1180, 388103/1185, 388103/1203, 388103/1201, 388103/1204, 388103/1202, 388103/1231, 388103/1253, 388103/1280, 388103/1282, 388103/1281, 388103/1279, 388103/1309, 388103/1311, 388103/1300, 388103/1303, 388103/1306, 388103/1308, 388103/1302, 388103/1305, 388103/1304, 388103/1312, 388103/1301, 388103/1307, 388103/1310, 388103/1168, 388103/1167, 388103/1165, 388103/1164, 388103/1166, 388103/1172, 388103/1171, 388103/1170, 388103/1269, 388103/1268, 388103/1270, 388103/1273, 388103/1271, 388103/1287, 388103/1230, 388103/1229, 388103/1228, 388103/1227, 388103/1199, 388103/1200, 388103/1225, 388103/1226, 388103/1313, 388103/1357, 450003/872, 388103/1376, 388103/1375, 388103/1319, 388103/1407, 388103/1408, 388103/1363, 388103/1362, 388103/1361, 388103/1364, 388103/1404, 450003/866, 388103/1384, 388103/1385, 388103/1386, 388103/1387, 388103/1378, 388103/1377, 388103/1381, 388103/1379, 388103/1380, 388103/1383, 388103/1382, 388103/1390, 388103/1391, 388103/1397, 388103/1396, 388103/1394 та 388103/1395, в яких зазначено, що після прибуття вагонів на станцію проведено переважування маси вантажу та встановлена вагова нестача у вагонах №№67836312, 56743420, 56874001, 56872260, 53526257, 53543211, 52513595, 53075214, 54778659, 62524319, 62965058, 62048665, 52226156, 54780929, 56205115, 53535837, 62200746, 53544730, 53578001, 53577573, 53529954, 56963507, 53512976, 59953828, 50063692, 56150881, 60724853, 56875131, 56870074, 56743479, 62965033, 56485600, 53547253, 61297321, 62257662, 62522651, 56323785, 63485833, 53498028, 56542806, 61190229, 62110770, 56875164, 56767015, 56219173, 53525341, 60461332, 53518486, 56927965, 56998545, 56917784, 56965304, 55850051, 53171286, 56558455, 53519542, 54039284, 53541231, 62965280, 53589156, 56348410, 56193717, 56743875, 53520649, 55341275, 62610779, 53528279, 53513875, 53544409, 62007935, 56323835, 56872294, 54753223, 61076923, 61298766, 56584931, 53541017, 56330574, 56968522, 56916463, 60354719, 53196309, 53169520, 60487964, 63694541, 60221801, 66938887, 65231060, 66684218, 65349409, 60660545, 68822725, 68747948, 66039421, 66174566, 63661722, 61077038, 53527826, 54752019, 53535175, 53589362, 53527388, 61605747, 53497756, 52586427, 53525713, 61191128, 53544706, 56998685, 61014932, 63870570, 53511143, 56259906 та 56873623.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних фактичній масі вантажу. Будь-які заперечення щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування у сторін відсутні.

При цьому, у вказаних комерційних актах зазначено про нерівномірну, хаотичну поверхню вантажу, про порушення маркування в місцях поглиблень, наявність слідів ходіння, що підтверджує втрату вантажу під час перевезення. Отже, залізниця вказала у комерційних актах про обставини незбереженості вантажу.

Таким чином, відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутності його вини у незабезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

В графі 20 залізничних накладних №№ 46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 відправником зазначено, що стан вантажу - вугілля кам`яне марки Г-газове - стан твердий.

Відмітки, що вантаж відвантажено у вологому стані, або будь-яке інше зазначення про вологість спірного вантажу - у графі 20 залізничних накладних №№ 46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 - відсутні.

Судом встановлено наявність відмітки у графі 20 залізничної накладної № 46374930, що вантаж перебував у твердому стані з вологістю не більше 12%.

Як вказує позивач, графа 20 залізничних накладних заповнена відправником у відповідності до пояснень, що викладені у Додатку № 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 за № 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138).

Водночас, відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Жодних доказів щодо невідповідності оформлення залізничних накладних №№46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 та зазначення в них неправдивих відомостей про вантаж відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, наданими до справи доказами не підтверджуються твердження відповідача, що вантаж за залізничними накладними №№ 46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 перевозився у вологому стані.

Для вугілля коксівного, відносно якого у перевізних документах немає відмітки про відвантаження у вологому стані, пункт 27 Правил видачі вантажів встановлює норму недостачі при перевезенні 1%.

А тому, твердження відповідача про необхідність застосування 2% норми недостачі вантажу за вказаними залізничними накладними є безпідставними.

Водночас, приймаючи до увагу правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 22.05.2023, що стала підставою скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі №910/202/22, з направленням справи на новий розгляд, суд вважає за необхідно застосувати 2% норми нестачі до вантажу, який перевозився у вагоні № 67836312 на підставі залізничної накладної № 46374930.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Здійснивши перерахунок щодо розміру втрати вантажу за залізничною накладною №46374930, суд дійшов висновку, що розмір збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу, який перевозився у вагоні № 67836312 на підставі залізничної накладної №46374930, з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат 2%, становить 11332,76 грн.

Таким чином, під час розгляду даної справи судом встановлено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, який перевозився у вагонах, завданих збитків - нестачі товару вартістю на загальну суму 358 693,20 грн та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вищезазначених вагонах сталася не з вини залізниці.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Так, пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

На підставі положень статті 133 Статуту залізниць України право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого залізничними накладними №46374930, №46508537, №46508545, №46537643, №46534046, №46691457, №46692729, №46248548, №46331567, №46520938, №46560892, №46534020, №46688784, №46189932, №46189718, №46625216, №46625299, №46534046, №46482014, №46330858, №46477675, №46710141, №46982377, №47117726, №46729935, №47551395, №47057872, №47493473, №46806980, №47202890, №47227392, №47227384, №47227376, №47260047, №47399092 та №47399100, було передано вантажовідправнику - ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувачів на відповідних залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано довідки про вартість вугільної продукції, які складені Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", підписані директором та головним бухгалтером філії ВТП "Павлоградвантажтранс", скріплені печаткою підприємства та узгоджується зі статтею 115 Статуту залізниць України.

У пункті 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України N04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Таким чином, суд приймає надані позивачем довідки як докази понесених збитків, адже положення статті 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та підтверджують вартість відправленого вантажу.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" до АТ "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 358 693,20 грн.

Стосовно витрат по сплаті судового збору, судом встановлено, що під час звернення до суду із даним позовом Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" судовий збір сплачено не було, доказів його сплати або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, не надано.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на розмір задоволених вимог ціну даного позову судовий збір за його подання становить 5 404,70 грн.

Відповідно до п. 2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що якщо факт недоплати судового збору з`ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 5380,40 грн. стягнути в дохід Держаного бюджету України з Акціонерного товариства "Українська залізниця", а 24.30 грн - покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, будинок 76; ідентифікаційний код 00178353) збитки в сумі 358 693 грн 20 коп.

3. В іншій частині вимог - відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5 380 грн. 40 коп.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, будинок 76; ідентифікаційний код 00178353) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 24 грн. 30 коп.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, будинок 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) 36 грн 45 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 48 грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 04.09.2023.

Суддя А.І. Привалов