СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Харків Справа № 905/190/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

від позивача не з`явився;

від відповідача - Нечай О.Д. на підставі Ордеру Серії ВЕ №1094244 від 28.07.2023р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі, м.Перечин, Закарпатська область (вх.№1536 Д/2) на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2023р. у справі №905/190/22 (суддя Макарова Ю.В., постановлену в м.Харків, дата складення повного тексту 18.07.2023р.) постановлену за результатами розгляду заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення

за позовом: Малого приватного підприємства Азія, м. Маріуполь, Донецька область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі, м.Перечин, Закарпатська область

про стягнення 2554734,34грн.

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство Азія звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі про стягнення 2554734,34грн., з яких: основна заборгованість - 2120000,00грн., інфляційні - 309308,00грн., 3% річних - 124426,34грн.

В обґрунтування позовних вимоги позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про заміну кредитора в зобов`язанні (відступлення право вимоги) №01-01/2020 від 03.01.2020р. в частині здійснення повної оплати за відступлене право.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2023р . у справі №905/190/22 позовні вимоги Малого приватного підприємство Азія до Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі про стягнення 2554734,34грн. задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі на користь Малого приватного підприємства Азія суму основного боргу у розмірі 2120000,00грн., інфляційні в розмірі 309298,88грн., 3% річних в розмірі 124252,57грн., судовий збір в розмірі 38303,26грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 13493,75грн.; відмовлено в частині стягнення суми 3% річних в розмірі 173,77грн., інфляційних в розмірі 9,12грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду, з якими погодився суд апеляційної інстанції мотивовані тим, що наявними у справі доказами підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем за договором №01-01/2020р. в заявленому розмірі, отже позовні вимоги в частині стягнення заявленої суми основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню.

Господарським судом першої інстанції також було здійснено за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що до стягнення підлягають інфляційні втрати у розмірі 309298,88грн. та 3% річних у розмірі 124252,57грн., що і стало підставою для часткового задоволенні позовних вимог у відповідній частині.

Також, місцевий господарський суд визнав судові витрати МПП «Азія» на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 13500,00грн. такими, що відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, та відмовив у в частині стягненні «гонорару успіху» у розмірі 127736,72грн.

13.12.2022р. на виконання вказаного рішення було видано відповідний судовий наказ.

23.06.2023р. Товариством з обмеженою відповідальністю Фурлендер вінтехнолоджі подано до господарського суду Донецької області заяву про розстрочення виконання судового рішення, в якій заявник просив суд розстрочити стягнення за рішенням господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. у справі №905/190/22 рівними частинами щомісячно та затвердити наступний графік його виконання: до 14.07.2023р. - 217112,37грн.; до 14.08.2023р. - 217112,37грн.; до 14.09.2023р. - 217112,37грн.; до 14.10.2023р.- 217112,37грн.; до 14.11.2023р.- 217112,37грн.; до 14.12.2023р. - 217112,37грн.; до 14.01.2024р.- 217112,37грн.; до 14.02.2024р. - 217112,37грн.; до 14.03.2024р. - 217112,37грн.; до 14.04.2024р. - 217112,37грн.; до 14.05.2024р. - 217112,37грн.; до 14.06.2024р. - 217112,37грн.

Обґрунтовуючи підстави для задоволення вказаної заяви відповідач посилався на наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, які полягають, зокрема, у введені воєнного стану на території України та веденні бойових дій в Донецькій області, що суттєво впливає на господарську діяльність товариства.

Відповідач зазначав, що у зв`язку із загостренням бойових дій на території Донецької області, 16.05.2022р. учасниками товариства було прийнято рішення про зміну юридичної адреси товариства, а саме: 89200, Закарпатська область, Ужгородський район, м.Перечин, вул. Промислова, 7А, що підтверджується доданою до заяви випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 22.05.2023р.

В той же період, відповідачем було розпочато релокацію бізнесу з території міста Краматорськ Донецької області в Закарпатську область, проте, враховуючи дефіцит транспортних засобів на території Донецької області; брак спецтехніки, яка може перевозити великогабаритні вантажі (комплектуючі ВЕУ (вітроенергетичних турбін), виробниче обладнання) та необхідність отримання відповідних дозволів військової адміністрації, першочергово були вивезені співробітники товариства та релоковані адміністративні складові і частина виробничих потужностей товариства.

У зв`язку із тим, що обладнання та компоненти, які знаходились на території цеху із збирання вузлів вітроенергетичних турбін, частково використовуються технічними спеціалістами товариства, для обслуговування діючих вітроенергетичних установок, які розташовані на території Донецької та Миколаївської областей, їх релокація не планувалась, щодо обладнання та компонентів, які будуть використовуватись для виробництва нових вітроенергетичних турбін, їх релокація планувалась у 2023році, після визначення локації будівництва нових вітроенергетичних турбін та корегування існуючих замовлень покупців, у зв`язку із військовими діями на території України.

Крім того, відповідач звертав увагу суду на те, що з 26.12.2022р., у зв`язку із пошкодження приміщення цеху із збирання вузлів вітроенергетичних турбін, розташованого за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Краматорськ, вул. Тихого (попередня назва Орджонікідзе), буд. 6, корпус 9б, товариство припинило експлуатацію приміщення зазначеного цеху. Вказані обставини щодо пошкодження майна підтверджуються доданою до заяви копією витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №0007234 від 26.12.2022р.

Відповідач зазначав, що після релокації підприємства, Товариство з обмеженою відповідальністю Фурлендер вінтехнолоджі відновлює свій виробничий потенціал на території Закарпатської області, про що свідчить, зокрема, доданий до заяви договір поставки вітроенергетичних турбін від 08.02.2022р. №15/20-02/2022 укладений з ТОВ Вітряний парк Островський, у відповідності до пункту 3.1. якого ціна поставки складає 246316031,00грн. в т.ч. ПДВ-41052672,00грн., що є еквівалентом 7680000,00 євро. Отже, як стверджував відповідач, відновлення господарської діяльності товариства та виконання умов вказаного договору, надасть йому можливість виконати зобов`язання перед позивачем у даній справі.

Разом з тим, одноразова виплата суми заборгованості за рішенням господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. у даній справі може призвести до банкрутства підприємства, втрати робочих місць працівниками та погіршення економічної ситуації в регіоні в цілому, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Фурлендер вінтехнолоджі є значним платником податків.

Отже, з огляду на викладені вище обставини, відповідач вважав, що наявні всі правові підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення. господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. у справі №905/190/22.

14.07.2023р. позивачем подано до господарського суду Донецької області клопотання, в якому просив суд відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі про розстрочення виконання судового рішення у справі №905/190/22, з огляду на її необґрунтованість та безпідставність.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.07.2023р. у справі №905/190/22 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі про розстрочення виконання судового рішення у справі №905/190/22, з тих підстав, що відповідач при зверненні до суду з відповідною заявою не надав жодних доказів на підтвердження виняткових обставин у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для розстрочки його виконання.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2023р. у справі №905/190/22 та прийняти нове рішення, яким розстрочити стягнення за рішенням господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. у справі №905/190/22 рівними частинами щомісячно та затвердити наступний графік його виконання: до 14.07.2023р. - 217112,37грн.; до 14.08.2023р. - 217112,37грн.; до 14.09.2023р. - 217112,37грн.; до 14.10.2023р.- 217112,37грн.; до 14.11.2023р.- 217112,37грн.; до 14.12.2023р. - 217112,37грн.; до 14.01.2024р.- 217112,37грн.; до 14.02.2024р. - 217112,37грн.; до 14.03.2024р. - 217112,37грн.; до 14.04.2024р. - 217112,37грн.; до 14.05.2024р. - 217112,37грн.; до 14.06.2024р. - 217112,37грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки обставинам викладеним відповідачем в заяві про розстрочення виконання судового рішення, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для її задоволення. Доводи апеляційної скарги фактично є тотожними доводам викладеним в заяві про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. у справі №905/190/22.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2023р. у справі №905/190/22; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України) з дня вручення даної ухвали; встановлено сторонам у справі строк для подання заяв і клопотань - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; призначити справу до розгляду на "22" серпня 2023р. о 10:00годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №105 .

10.08.2023р. представником відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі подано до апеляційного господарського суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення підсистеми "Електронний суд".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2023р. задоволено клопотання представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі про участь у судовому засіданні "22" серпня 2023р. о 10:00 годині у справі №905/190/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення підсистеми "Електронний суд".

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2023р., у зв`язку із відпусткою судді Тарасової І.В., для розгляду справи №905/190/22 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 22.08.2023р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2023р. у справі №905/190/22 та прийняти нове рішення, яким розстрочити стягнення за рішенням господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. у справі №905/190/22 рівними частинами щомісячно та затвердити наступний графік його виконання: до 14.07.2023р. - 217112,37грн.; до 14.08.2023р. - 217112,37грн.; до 14.09.2023р. - 217112,37грн.; до 14.10.2023р.- 217112,37грн.; до 14.11.2023р.- 217112,37грн.; до 14.12.2023р. - 217112,37грн.; до 14.01.2024р.- 217112,37грн.; до 14.02.2024р. - 217112,37грн.; до 14.03.2024р. - 217112,37грн.; до 14.04.2024р. - 217112,37грн.; до 14.05.2024р. - 217112,37грн.; до 14.06.2024р. - 217112,37грн.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, представник позивача був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (стаття 42 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за відсутності представника позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

У відповідності до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

За змістом статті 18 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У Господарському процесуальному кодексі України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини перша і п`ята статті 331 цього Кодексу).

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Отже, питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2023р. у справі №920/167/22.

При цьому, надання розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. Затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права.

Як вбачається зі змісту заяви про розстрочення виконання судового рішення у даній справі, відповідач посилався на введення воєнного стану на території України та активні бойові дії на території міста Краматорськ Донецькій області, де було розташовано підприємство відповідача.

У зв`язку із загостренням бойових дій на території Донецької області, 16.05.2022р. учасниками товариства було прийнято рішення про зміну юридичної адреси товариства та розпочато релокацію підприємства з території міста Краматорськ Донецької області в Закарпатську область.

Вказані обставини, як зазначав відповідач, призвели до складного фінансового становища підприємства та недостатності грошових коштів, у зв`язку із чим, одноразова виплата суми заборгованості за рішенням господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. у даній справі може призвести до банкрутства підприємства, втрати робочих місць працівниками та погіршення економічної ситуації в регіоні в цілому, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Фурлендер вінтехнолоджі є значним платником податків. Аналогічні доводи наведені й у апеляційній скарзі.

Дослідивши обставини, викладені відповідачем в заяві про розстрочення виконання судового рішення, судова колегія зазначає, що згідно зі статтею 96 Цивільного кодексу України однією з ознак юридичної особи є можливість самостійно відповідати за своїми зобов`язаннями та відповідальність за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Стаття 42 Господарського кодексу України передбачає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Вказане твердження також знаходить своє відображення в практиці Європейського суду з прав людини (яка на підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України використовується судом як джерело права), відповідно до якої, відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші).

Таким чином, юридична особа самостійно, на власний ризик здійснює свою господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори і відповідає за наслідки їх невиконання.

Судова колегія також звертає увагу на те, що скрутне фінансове становище не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та належного планування власної діяльності, в тому числі й в частині своєчасного і належного стягнення дебіторської заборгованості.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 15.03.2018р. у справі № 910/8153/17, від 13.11.2018р. у справі № 910/2376/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019р. у справі № 910/15484/17.

В контексті спірних правовідносин колегія суддів також враховує, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Враховуючи, що необхідною умовою задоволення заяви є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Надаючи оцінку ступеню виконання зобов`язання, причинам невиконання відповідачем зобов`язання за спірними відносинами, судова колегія зазначає, що спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про заміну кредитора в зобов`язанні (відступлення право вимоги) №01-01/2020 від 03.01.2020р. в частині здійснення другого платежу у розмірі 2120000,00грн. за відступлене право.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.11.2022р. залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2023р у справі №905/190/22 позовні вимоги Малого приватного підприємство Азія до Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі про стягнення 2554734,34грн. задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі на користь Малого приватного підприємства Азія суму основного боргу у розмірі 2120000,00грн., інфляційні в розмірі 309298,88грн., 3% річних в розмірі 124252,57грн., судовий збір в розмірі 38303,26грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 13493,75грн.; відмовлено в частині стягнення суми 3% річних в розмірі 173,77грн., інфляційних в розмірі 9,12грн.

За результатами розгляду вказаного спору, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що платіж у розмірі 2120000,00грн. відповідач мав здійснити на користь позивача ще до 31.01.2020р.

Таким чином, прострочення виконання зобов`язання виникло, ще до ведення воєнного стану в Україні, який запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022.

Отже, прострочення триває більше трьох років, водночас до дати ухвалення рішення у даній справі відповідач не здійснив навіть часткового розрахунку з позивачем.

Судова колегія також зауважує, що введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти. Більш того, військова агресія російської федерації проти України та введення в Україні військового стану має загальний характер та впливає на діяльність, без виключення, усіх суб`єктів господарювання.

Відповідачем ані під час розгляду заяви місцевим господарським судом ані під час апеляційного перегляду даної справи не було надано доказів на підтвердження тих обставин, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Крім того, відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження факту скрутного фінансового становища підприємства або наявності загрози банкрутства юридичної особи, зокрема, документів щодо фінансової звітності підприємства, банківських виписок по рахункам тощо.

Навпаки, з наданих відповідачем пояснень вбачається, що 16.05.2022р. учасниками товариства було прийнято рішення про зміну юридичної адреси товариства, а саме: 89200, Закарпатська область, Ужгородський район, м.Перечин, вул. Промислова, 7А, що підтверджується доданою до заяви випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 22.05.2023р.

В той же період, відповідачем було розпочато релокацію бізнесу з території міста Краматорськ Донецької області в Закарпатську область, першочергово були вивезені співробітники товариства та релоковані адміністративні складові і частина виробничих потужностей товариства.

Крім того, після релокації підприємства, Товариство з обмеженою відповідальністю Фурлендер вінтехнолоджі відновлює свій виробничий потенціал на території Закарпатської області, про що свідчить, зокрема, доданий до заяви про розстрочення виконання судового рішення, договір поставки вітроенергетичних турбін від 08.02.2022р. №15/20-02/2022 укладений з ТОВ Вітряний парк Островський, у відповідності до пункту 3.1. якого ціна поставки складає 246316031,00грн. в т.ч. ПДВ-41052672,00грн., що є еквівалентом 7680000,00 євро. Відповідно до укладеного Графіку проведення платежів (Додаток № 1 до договору від 08.02.2022р. №15/20-02/2022) покупець - ТОВ Вітряний парк Островський вже у липні 2023 року повинен був сплатити ТОВ Фурлендер вінтехнолоджі грошові кошти в сумі 3717000,00грн., а в подальшому й інші кошти за договором.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що підприємство відповідача продовжує свою господарську діяльність у місті Перечин Ужгородського району Закарпатської області.

Крім того, судова колегія зважає, що належних доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання розстрочення виконання відповідачем (боржником) надано не було, як і не було отримано згоди позивача (стягувача) на розстрочення виконання рішення суду.

Поряд із цим, позивач - Мале приватне підприємство Азія, як стягувач, який має право на отримання коштів за рішенням суду у даній справі, не повинен нести відповідальність за неефективну діяльність боржника.

Судова колегія враховує ту обставину, що існування заборгованості, підтвердженої обов`язковим і таким, що підлягає виконанню судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, заява №3236/03, п.43).

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п.40; рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява №59498/00, п.34, ECHR 2002-ІІІ, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява №41510/98, п.27).

Задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення, фактично б свідчило про врахування лише інтересів боржника (відповідача), в той же час, дотримання справедливого балансу прав та інтересів вимагає врахування інтересів також і стягувача.

Також, з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника, при вирішенні питання щодо відстрочення виконання рішення, судова колегія враховує принципи співмірності і пропорційності.

Стягувач у будь-якому випадку має отримати у законний спосіб все, присуджене за рішенням суду у даній справі.

Надання розстрочки виконання вказаного рішення судом не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє боржнику і в подальшому порушувати свої зобов`язання, оскільки надана розстрочка буде істотно порушувати майнові інтереси стягувача, внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах, в тому числі враховуючи стрімкі інфляційні процеси в державі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем (боржником) не було доведено неможливості виконання рішення суду, у зв`язку із введенням 24.02.2022р. в Україні воєнного стану, що як наслідок призвело до скрутного фінансового становища підприємства; не доведено наявності у нього прагнення до виконання рішення суду, оскільки як було зазначено вище, прострочення виконання зобов`язання триває більше трьох років, водночас до дати прийняття рішення у даній справі відповідач не здійснив навіть часткового розрахунку з позивачем.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що при зверненні до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження виняткових обставин у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для розстрочки його виконання, що свідчить про відсутність правових підстав для її задоволення.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2023р. у справі №905/190/22 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 255, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фурлендер віндтехнолоджі залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2023р. у справі №905/190/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.08.2023.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.В. Лакіза