ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.08.2023 Справа № 908/2697/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., розглянувши заяву Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради (вул. Добролюбова, буд. 23-А, м. Запоріжжя, 69006, ) про видачу судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошової заборгованості

ВСТАНОВИВ:

25.08.2023 до Господарського суду Запорізької області від Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради надійшла заява (вих. № б/н від 24.08.2023) про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 у сумі 14742,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2023 заяву у справі № 908/2697/23 про видачу судового наказу визначено для розгляду судді Ярешко О.В.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з таких підстав.

У поданій заяві про видачу судового наказу боржником зазначено Фізичну особу підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Із змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що вимога про стягнення грошової заборгованості виникла на підставі договору № 792/З від 16.04.2019.

Відповідно ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як визначено у ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно частини першої статті 58 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як встановлено судом, згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до реєстру 26.07.2023 внесений запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Отже, з 26.07.2023 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 позбавлена статусу підприємця.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника фізичну особу, щодо якої внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження, відповідно до імперативної норми (ч. 3 ст. 147 ГПК України) застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження. Процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку з втратою нею статусу підприємця.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у дачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

У пункті 6 ч. 1 ст. 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Оскільки станом на час звернення з заявою про видачу судового наказу про стягнення грошової заборгованості з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність особи, що вказана боржником, як фізичної особи підприємця, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись 12, 147, 148, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству Запоріжремсервіс Запорізької міської ради у видачі судового наказу за заявою про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 грошової заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 30.08.2023. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Суддя О.В. Ярешко