ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.08.2023 Справа № 917/1521/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О. М., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТМЕН ГРУП» - Близнюка І. В. про забезпечення позову (одночасно з пред`явленням позову) вих. № 192/1608 від 16.08.2023 року (вх. № 10388 від 22.08.2023) по справі № 917/1521/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТМЕН ГРУП» просп. Незалежності, 111, офіс 32, м. Чернівці, 58000,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРОСТЕП», проспект Миру, 16 А, м. Полтава, 36004

про стягнення заборгованості у розмірі 1 559 626,22 грн, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2023 року до Господарського суду Полтавської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТМЕН ГРУП» надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРОСТЕП» про стягнення боргу на загальну суму 1 559 626,22 грн.

Одночасно із позовною заявою позивач звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 10338), зокрема шляхом:

1. заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРОСТЕП» вчиняти дії, спрямовані на відчуження, передачу у володіння та користування третіми особами об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 595,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Комарова, будинок 11, ціна нерухомого майна 2 422 655,52 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, номер об`єкта в РПВН: 13697341, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРОСТЕП», до набрання рішення суду законної сили.

2. заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 595,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Комарова, будинок 11, ціна нерухомого майна 2 422 655,52 грн., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, номер об`єкта в РПВН: 13697341, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРОСТЕП», до набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування даної заяви заявник зазначає, що між ТОВ «ВЕСТМЕН ГРУП» та ТОВ «ХІМАГРОСТЕП» 22.03.2023 року було укладено договір постачання № 22/03/2023 року. На виконання умов договору позивачем було поставлено товар згідно специфікацій, тоді як відповідачем частково виконані зобов`язання з проведення розрахунків, внаслідок чого станом на 14.08.2023 року з урахуванням здійснених проплат існує заборгованість у розмірі 1 559 626, 22 грн., з яких: 1 307 537, 02 грн - основний борг, 220 604, 83 грн - пеня, 18 015,24 грн - інфляційні втрати, 13 469, 13 грн -3% річних.

Заявник вказує, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 07.08.2023 року, ТОВ «ХІМАГРОСТЕП» є власником:

- нежитлового приміщення загальною площею 595,3 кв.м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Комарова, будинок 11, ціна нерухомого майна 2 422 655,52 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, номер об`єкта в РПВН: 13697341;

- нежитлових будівель та споруд загальною площею 4449,1 кв.м. що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Комарова, будинок 11, ціна нерухомого майна 17 044 844,52 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, номер об`єкта в РПВН: 11277342.

Заявник стверджує, що володіючи тільки нерухомим майном на суму майже 20 000 000,00 грн, відповідач свідомо не розраховується за поставлену продукцію, що в подальшому може призвести до невиконання рішення суду.

На думку заявника, зазначена інформація свідчить про недобросовісні дії відповідача задля ухилення від сплати боргу.

ТОВ «ВЕСТМЕН ГРУП» зазначає про відсутність пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову,посилаючись на те, що метою зустрічногозабезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можутьбути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позовузустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Фактично цей інститут права зберігає існуючийstatus quо між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору(постанови Верховного Суду від 17.12.2020У справі №646/6171/18. від 17.02.2021 у справі №760/19023/18. від 27.07.2021 у справі №22- 3/824/477/2021.22-3/824/535/20211).

При вирішенні заяви про забезпечення позову судом враховується наступне.

Згідно ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 136 ГПК України має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб, та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову .

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 905/447/22, від 24.05.2022 у справі № 911/2719/21, від 13.04.2021 у справі № 910/15607/19. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.07.2023 у справі № 914/2736/21.

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства та матеріали заяви, суд вважає, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову та мотивація, викладена у ній, не відповідають наведеним вимогам, оскільки заявник мав обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, які свідчать, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Натомість до заяви про забезпечення позову позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

Існування заборгованості перед позивачем внаслідок порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРОСТЕП» умов договору постачання №22/03/2023 від 22.03.2023 року не є безумовним свідченням ухилення відповідача від виконання судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог.

Крім, того, часткове погашення заборгованості в липні місяці (про що зазначає заявник) та підписання акту звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.01.2023-16.05.2023 між товариствами свідчить, що ТОВ «ХІМАГРОСТЕП» не ухиляється від виконання зобов`язань за вказаним договором, визнає суму заборгованості.

На основі поданих доказів не можна вважати підтвердженими доводи заявника щодо потенційної неможливості виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань у майбутньому та підтвердженими - фактичні обставини, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 1 559 626,22 грн.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з резолютивною частиною заяви про забезпечення позову заявник просить:

- застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ХІМАГРОСТЕП» вчиняти дії, спрямовані на відчуження, передачу у володіння та користування третіми особами об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 595,3 кв.м., де ціна нерухомого майна становить 2 422 655,52 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, номер об`єкта в РПВН: 13697341, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРОСТЕП», до набрання рішення суду законної сили;

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 595,3 кв.м., ціна нерухомого майна 2 422 655,52 грн., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, номер об`єкта в РПВН: 13697341, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ХІМАГРОСТЕП», до набрання рішення суду законної сили.

Суд враховує, що вартість майна значно значно перевищує ціну позову, яка становить 1 559 626,22 грн, що не є співмірними з позовними вимогами та не співвідносяться з предметом позову.

Суд зазначає, що зроблені заявником висновки не можуть ґрунтуватися на побоюваннях та припущеннях, а лише на належних, допустимих, достовірних, вірогідних доказах.

Отже доводи заявника ґрунтуються виключно на його сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позовних вимог, відтак заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може будь-яким чином ускладнити чи унеможливити захист його прав чи законних інтересів.

Суд також акцентує увагу на тому, що при вжитті забезпечення необхідно виходити з обставин кожної конкретної справи, забезпечувати збалансованість інтересів сторін та оцінювати можливі ризики як вжиття заходів забезпечення, так і їх невжиття; у даному ж випадку наявні тільки посилання на можливість ухилення відповідача від виконання рішення, чого недостатньо (див. постанови ВС від 13.04.2021р. у справі №910/15607/19, від 23.12.2020р. №911/949/20, від 12.05.2020р. у справі №910/14149/19 і ін.).

Суд зазначає, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися наданими йому правами. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 911/2930/17.

Суд зазначає, що заявник просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ХІМАГРОСТЕП» вчиняти дії, спрямовані на відчуження, передачу у володіння та користування третіми особами об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення, що фактично буде втручанням в господарську діяльність відповідача.

Однак, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову потрібно враховувати, що такими заходами не повинні обмежуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані із предметом спору. Відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/2795/20.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд звертає увагу заявника, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що зазначені заявником обставини самі по собі та в сукупності жодним чином не обґрунтовують його припущення про наявність ризику вчинення дій відповідачем задля уникнення примусового стягнення заборгованості та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТМЕН ГРУП» - Близнюка І. В. про забезпечення позову (одночасно з пред`явленням позову) вих. № 192/1608 від 16.08.2023 року (вх. № 10388 від 22.08.2023) по справі № 917/1521/23.

Керуючись ст.ст. 136, 139, 140, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТМЕН ГРУП» - Близнюка І. В. про забезпечення позову (одночасно з пред`явленням позову) вих. № 192/1608 від 16.08.2023 року (вх. № 10388 від 22.08.2023) по справі № 917/1521/23.

Ухвала підписана 24.08.2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко