СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

31 серпня 2023 року м. Харків Справа № 922/2888/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

дослідивши матеріали апеляційної скарги відповідача -фізичної особи-підприємця Степанова Андрія Євгенійовича (вх. № 1665 Х/2-5) на ухвалу господарського суду Харківської області від 31.07.23 (постановлену суддею Чистяковою О.І. у приміщенні господарського суду Харківської області, повний текст ухвали складено 31.07.23) у справі № 922/2888/23

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків,

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державна установа "ХАРКІВ-АРЕНА", м. Харків

до фізичної особи-підприємця Степанова Андрія Євгенійовича, м. Харків

про стягнення 997 931,02 грн. та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Степанова Андрія Євгенійовича (відповідач) про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету орендної плати у сумі 182 498,65 грн, штрафу у сумі 18 249,87 грн, неустойки за несвоєчасне повернення майна з оренди у сумі 797 182,50 грн та зобов`язання відповідача повернути шляхом підписання акту приймання-передавання державне окреме індивідуально визначене майно: частини нежитлового приміщення (кім. № 114) - площею 45,4 м2 на першому поверсі та нежитлового приміщення (кім. 311-А) - площею 26,0 м2 на третьому поверсі Південної трибуни стадіону "Металіст", літ. "В-3", за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 65, балансоутримувачу Державній установі "ХАРКІВ-АРЕНА" (вул. Плеханівська, 65, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код: 43510388). Позивач також просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 17 652,97 грн та залучити до участі у справі 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державну установу "ХАРКІВ-АРЕНА" (вул. Плеханівська, 65, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 43510388).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2888/23. Залучено до участі у справі 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Державну установу "ХАРКІВ-АРЕНА" (вул. Плеханівська, 65, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 43510388). Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07.08.23 року о 10:30.

27.07.23 відповідач подав до господарського суду Харківської області заяву (вх.№ 19920), в якій просив суд залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору між позивачем та відповідачем та відсутністю прав, обов`язків та повноважень у позивача стосовно зазначених договорів оренди.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.07.23 у справі № 922/2888/23 повернуто заяву про залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі (вх.№ 19920 від 27.07.2023) фізичній особі-підприємцю Степанову Андрію Євгенійовичу без розгляду.

Відповідач -фізична особа-підприємець Степанов Андрій Євгенійович подав на ухвалу господарського суду Харківської області від 31.07.23 у справі № 922/2888/23 до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених в рішенні висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права, просить цю ухвалу скасувати.

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлювало її розгляд, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.08.23 відповідно до п.п. 17.5, 17.10 Перехідних положень ГПК витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/2888/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

Справа № 922/2888/23 надійшла до Східного апеляційного господарського суду 28.08.23.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її повернення, з огляду на наступне.

У статті 1 Конституції України, зокрема, закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина п`ята статті 55 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу країнисуд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначений нормами Господарського процесуального кодексу України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.

Так, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюється розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частиною першою статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Предметом апеляційного оскарження, як зазначено вище, є ухвала місцевого господарського суду про повернення заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі, яка не передбачена переліком, наведеним у статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому колегія суддів зазначає, що системний аналіз норми пункту 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено оскарження окремо від рішення суду першої інстанції ухвал суду про повернення заяви позивачеві(заявникові) дозволяє дійти висновку, що на її підставі в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) виключно за умови, якщо така ухвала має «завершальне» значення щодо можливості судового розгляду та перешкоджає провадженню у справі. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 зі справи № 2-5151/09 та в постанові Верховного Суду від 14.09.20 у справі № 910/404/20.

Разом із тим, ухвала місцевого господарського суду про повернення заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі , направлена на вирішення окремого процесуального питання, і вказана ухвала не перешкоджає провадженню у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.19 у справі № 219/10010/17 звернула увагу на те, що право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення. Аргументи учасників процесу стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі мають розглядатися судом, якому такі аргументи заявлені, зокрема і на стадії апеляційного оскарження рішення, ухваленого щодо суті спору.

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 255 Господарського процесуального кодексу України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому колегія суддів зазначає, що суд з визначених законом підстав може залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі з власної ініціативи, а учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення щодо суті спору, оскільки має можливість її оскаржити разом з таким рішенням, передбачені процесуальним законом обмеження права на апеляційне оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не нівелюють для учасника справи можливість доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з ч. ч. 7 та 8 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку. Копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала господарського суду Харківської області від 31.07.23 у справі № 922/2888/23 про повернення заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим підлягає поверненню відповідачеві на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексуУкраїни.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу відпоівідача, що згідно з ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду, а тому відповідач не позбавлене права у майбутньому викласти свої заперечення з приводу оскаржуваної ухвали господарського суду Харківської області від 31.07.23 у справі № 922/2888/23 в апеляційній скарзі на рішення суду, якщо таке рішення буде ухвалено за результатами розгляду поданого позову.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 234, 235, 254, 255, п. 4 ч. 5 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути без розгляду апеляційну скаргу відповідача -фізичної особи-підприємця Степанова Андрія Євгенійовича (вх. № 1665 Х/2-5) на ухвалу господарського суду Харківської області від 31.07.23 у справі № 922/2888/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток заявнику: апеляційна скарга на 8 арк. та поштовий конверт.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль