Справа № 909/805/23
УХВАЛА

04.09.2023 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М., розглянувши заяву ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України та заборони відповідачу вчиняти дії щодо затвердження та реалізації результатів конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади від 18.08.2023,

встановив, що 31.08.2023, ФОП ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Управління транспорту та зв`язку Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про оскарження результатів проведеного конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади від 18.08.2023, шляхом вжиття заходів забезпечення позову, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, та заборони відповідачу вчиняти дії щодо затвердження та реалізації результатів конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади від 18.08.2023.

В обґрунтування зазначеної заяви вказала на вимоги ст. 136 ГПК України, якими передбачено право суду за заявою учасника справи, вжити передбачені ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, та на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до укладення договору з оголошеним переможцем конкурсу, результат якого буде оскаржено шляхом подання відповідного позову, а відповідно, виконання судового рішення може бути значно утруднено.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що в її задоволені слід відмовити.

При цьому суд врахував наступне.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У випадку, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №904/2285/19, від 16.03.2020 у справі №916/3245/19, від 21.10.2021 у справі №910/20007/20).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №910/1261/20, від 25.09.2020 №921/40/20).

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у своїй постанові від 30.06.2022 у справі №911/3616/21 (911/184/22) (п. 60, 65-67, 69, 70).

Заявник в заяві означує, що предметом позову, який ним буде подано і до подання якого слід забезпечити позов, є оскарження результатів проведення конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської ради територіальної громади від 18.08.2023.

Як уже зазначалося судом, забезпечити позов, на думку заявника, слід шляхом вжиття заходів забезпечення позову, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України та заборони відповідачу вчиняти дії щодо затвердження та реалізації результатів конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади від 18.08.2023.

При цьому, заявник послався на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до укладення договору з оголошеним переможцем конкурсу, результат якого буде оскаржено шляхом подання відповідного позову, а, відповідно, виконання судового рішення може бути значно утруднено.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд зазначає, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст. 13, ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення виконання рішення суду в майбутньому, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на те, що забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Водночас, заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17).

Пунктом 12 ч. 7 ст. 137 ГПК України визначено, що вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру - не допускається.

З урахуванням викладеного, не доведення суду наявності достатньо обґрунтованих припущень, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду та того, що означені заявником відповідачі, в силу Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є суб`єктами, відносно яких законодавець встановив обмеження в частині можливості вжиття заходів забезпечення позову, заява про вжиття заходів забезпечення позову, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України та заборони відповідачу вчиняти дії щодо затвердження та реалізації результатів конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади від 18.08.2023, є необґрунтованою.

Керуючись ст. 136-140, 232-234 Господарсько процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, та заборони відповідачу вчиняти дії щодо затвердження та реалізації результатів конкурсу з визначення операторів паркування на території Івано-Франківської міської територіальної громади від 18.08.2023 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у визначені ст. 256, 257 Господарсько процесуального кодексу України строк та порядку.

Суддя І. М. Скапровська