СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Харків Справа № 922/471/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

без виклику учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вх. № 1214Х)

на рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 (повний текст складено 25.05.2023), ухвалене у складі судді Ольшанченко В.І.

у справі № 922/471/23

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет»,

про стягнення 274353, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» про стягнення штрафу за неправильно зазначену адресу одержувача у накладній у розмірі 274535, 00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час здійснення перевезень вантажу відповідачем не вірно зазначено адресу одержувача, а саме вказано: м. Харків, Карачівське шосе, 44, замість вірного: м. Кам`янське, вул. Соборна, 18 Б, що є підставою для стягнення з відповідача штрафних санкцій нарахованих згідно статей 122, 118 Статуту залізниць України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 в позові відмовлено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» штраф за неправильно зазначену адресу одержувача у накладній №43485515 в сумі 54907, 00 грн та судовий збір у сумі 4118,02 грн.

Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», яке просить:

- поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/471/23;

- скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/471/23 в часині відмови у задоволенні позову про стягнення штрафу у розмірі 219446, 00 та ухвали нове рішення про задоволення позову повністю.

В обґрунтування вказує, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 № 487, яким чітко визначено розмір штрафу, який не підлягає зменшенню.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2023 у справі № 922/471/23 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/471/23.

30.06.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи № 922/471/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вх. № 1214 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/471/23. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вх. № 1214 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/471/23, ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії позивачу.

17.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 8257), в якому останній просив залишити апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-42031832/202-001 від 19.03.2020 Акціонерне товариство «Українська залізниця» засвідчило прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» (вантажовідправник у справі) було приєднано Акціонерним товариством «Українська залізниця» до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

У відповідності до п. 1.4 договору надання послуг за договором може підтверджуватись, зокрема, накладною.

В рамках дії договору, відповідачем було оформлено накладну №43485515 від 26.03.2022 на перевезення вагонів з вантажем «Кокс доменний» зі станції Новожаново Південної залізниці до станції Кам`янське Придніпровської залізниці.

Проте, у графі 4 накладної не вірно було вказано адресу одержувача, а саме: м. Харків, Карачівське шосе, 44, замість вірного: м. Кам`янське, вул. Соборна 18 Б.

По прибуттю вагонів на станцію призначення Кам`янське Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, зазначена відправником у накладній не відповідає адресі ЧАО «Камет сталь».

04.04.2022 станцією призначення Кам`янське на станцію відправлення Новожаново було відправлено телеграму №1 про невірно зазначену адресу в накладній.

04.04.2022 на підставі листа відповідача №04/04-1 від 04.04.2022 станцією призначення Кам`янське Придніпровської залізниці у накладній №43485515 зроблено виправлення адреси одержувача: з Харківської області, м. Харків, Карачівське шосе, буд. 44 на м. Кам`янське, вул. Соборна, 18 Б.

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актами загальної форми №42 від 03.04.2022, №251 від 04.04.2022.

Позивач на підставі статей 122, 118 Статуту залізниць України нарахував та заявив до стягнення з відповідача штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 274535,00 грн.

Як зазначено вище, рішенням Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 в позові відмовлено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» штраф за неправильно зазначену адресу одержувача у накладній №43485515 в сумі 54907, 00 грн та судовий збір у сумі 4118,02 грн.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що нарахування позивачем штрафу у сумі 274535,00 грн відповідає положенням норм Статуту залізниць України. Однак, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті допущеного відповідачем порушення у вигляді неправильного зазначення у накладній не вірної адреси одержувача, суд визнав за можливе зменшити розмір штрафу до одного розміру проїзної плати, а саме: у розмірі 54907,00 грн.

Суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки накладна оформлялась в рамках укладеного між сторонами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, а отже, строк позовної давності по даному спору становить один рік, що свідчить про те, що позивачем подано позов у межах строку позовної давності.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

У відповідності до статей 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 ГК України.

Згідно ч. 5 статті 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту залізниць України). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту залізниць України).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно зі статтею 23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила) встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Відповідно до п. 1.2 Правил накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ (п. 1.3 Правил).

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи №4, №5 та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних цим у перевізному документі, (п. 2.3. Правил).

Водночас, у графі 4 накладної №43485515 від 26.03.2022 на перевезення вагонів з вантажем «Кокс доменний» зі станції Новожаново Південної залізниці до станції Кам`янське Придніпровської залізниці, не вірно було вказано адресу одержувача, а саме: м. Харків, Карачівське шосе, 44, замість вірного: м. Кам`янське, вул. Соборна, 18 Б.

Правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника Гречко Даниїл Анатолійович.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

На виконання вимог Статуту залізниць України, факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актами загальної форми №42 від 03.04.2022, №251 від 04.04.2022.

Згідно з п. 5.5 Правил, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 122 Статуту залізниць України унормовано, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України регламентовано, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За розрахунком позивача розмір штрафу становить 54907, 00 х 5 = 274535, 00 грн.

Суд першої інстанції перевірив правильність нарахування та вказав, що нарахування позивачем штрафу у розмірі 274535,00 грн відповідає положенням вищевказаних норм Статуту залізниць України, з чим погоджується колегія суддів.

Водночас, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру нарахованого штрафу до одного розміру проїзної плати, а саме: до 54907,00 грн.

Суд першої інстанції зменшив розмір штрафу до 54907,00 грн, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті допущеного відповідачем порушення у вигляді неправильного зазначення у накладній не вірної адреси одержувача.

Апелянт категорично не погоджується з таким зменшенням та зауважує, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 № 487, яким чітко визначено розмір штрафу, який не підлягає зменшенню.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта, адже, відсутність у Статуті залізниць України норми про можливість зменшення неустойки за клопотанням боржника не може обмежувати право останнього на звернення до суду з клопотанням на підставі ч. 3 статті 551 ЦК України та ч. 1 статті 233 ГК України.

Наведений підхід підтверджується усталеною судовою практикою з цього питання. Так, Верховний Суд у постановах від 05.04.2018 у справі №905/1180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/64/18, від 13.03.2018 у справі № 905/1243/17, від 13.02.2018 у справі № 905/725/17, від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19, від 30.03.2023 у справі № 904/934/22, від 06.06.2023 у справі № 904/1289/22, від 22.06.2023 у справі № 904/822/22, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про можливість зменшення розміру штрафу, передбаченого Статутом залізниць України, на підставі статей 551 ЦК України та 233 ГК України.

Таким чином, колегія суддів акцентує про те, що Статутом залізниць України не передбачено зменшення штрафу, не виключає можливості застосування до таких правовідносин статей 551 ЦК України, 233 ГК України.

Водночас, суд має розглянути таке клопотання з урахуванням наведених заявником доводів та конкретних обставин справи

Так, відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав

Аналогічний правовий висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21, від 24.04.2023 у справі № 904/613/22.

Відповідач визнає факт допущення порушення зі свого боку зазначаючи у відзиві на позовну заяву, що при заповненні накладної була допущена технічна помилка через форс-мажорні обставини (непоборної сили), які зазначені у листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не обґрунтував яким чином форс-мажорні обставини, а саме: запроваджений Указом Президента воєнний стан, завадив йому вірно заповнити накладну, не надав доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між допущеними помилками у накладній та наявними форс-мажорними обставинами, а також доказів своєчасного повідомлення позивача про появу форс-мажорних обставин.

Однак, колегія суддів приймає до уваги те, що діяльність відповідача була зупинена, що підтверджується Наказами № 78 від 25.02.2022 та № 78 від 31.03.2023, і як наслідок призвели до збитків підприємства, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 08/03-01 від 08.03.2023.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що в результаті ракетних обстрілів м. Харкова пошкоджень зазнали територія та майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» зазнали суттєвих пошкоджень, про що Службою Безпеки України було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 статті 438 КК України.

Також, колегія суддів бере до уваги, що лист про виправлення описки в адресі був направлений одразу після отримання телеграми з станції Камянське, а саме: 04.04.2022.

Окрім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріли справи не містять доказів на підтвердження погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті допущеного відповідачем порушення у вигляді неправильного зазначення у накладній не вірної адреси одержувача

А отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість зменшення розміру штрафу за неправильно зазначену адресу одержувача у накладній №43485515.

В той же час, колегія суддів наголошує, що враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), зменшення штрафу за неправильно зазначену адресу одержувача у накладній №43485515 до одного розміру проїзної плати, а саме: до 54907,00 грн, суперечить забезпеченню балансу інтересів сторін.

За таких обставин, колегія суддів вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу на 50 % від заявленої суми, а саме: до 137267, 50 грн.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовну давність визначено, як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі Відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі статтею 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Так, у відповідності до ч. 5 статті 315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За приписами п. б статті 137 Статуту залізниць України позови до залізниць позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється, в усіх інших випадках з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 статті 259 ЦК України).

Так, п. 7.3 договору сторонами узгоджено, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовника, що випливають з правовідносин сторін за договором становить один рік.

Враховуючи, що накладна оформлялась в рамках укладеного між сторонами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, строк позовної давності у даній справі становить один рік, а отже, як вірно заначено судом першої інстанції, позивачем подано позов у межах строку позовної давності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, проте помилково зменшив заявлений до стягнення штраф до 54907,00 грн, колегія суддів вважає наявними правові підстави для зміни рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/471/23 та зменшення штрафу на 50%, тобто до 137267, 50 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керуються ч. 9 статті 129 ГПК України, якою встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір у даній справі виник із неправильних дій відповідача, судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет».

Також, колегія суддів роз`яснює скаржнику, що останнім внесено судовий збір за подання апеляційної скарги у більшому розмірі, а саме: 6177, 03 грн, замість 4941, 63 грн, тому останній у відповідності до п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» має право звернусь з клопотанням про повернення судового збору у розмірі 1235, 40 грн.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вх. № 1214Х) задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/471/23 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в такій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» (61071, м. Харків, Карачівське шосе, 44, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) штраф за неправильно зазначену адресу одержувача у накладній у розмірі 137267, 50 грн та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4118,02 грн.

В іншій частині відмовити».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» (61071, м. Харків, Карачівське шосе, 44, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4941, 63 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін