номер провадження справи 22/33/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.08.2023 Справа № 908/459/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Давиденко І.В. розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Лев про розстрочку виконання рішення суду у справі № 908/459/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама Україна» (04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13, офіс № 4А/41)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лев» (70530, Запорізька область, Запорізький район, смт. Комишуваха, вул. Польова, буд. 1)

про стягнення 7 345 890,14 грн

за участю представників:

позивача: Козачок І.П., ордер серія АІ № 1442870 від 15.08.2023 (в режимі відеоконференції)

відповідача (заявника): Богославський В.А., ордер серія АР № 1116625 від 09.03.2023, Лупинос В.Ю. директор, паспорт НОМЕР_1 від 19.11.1999

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лев» надійшла заява (вх. № 17510/08-08/23 від 15.08.2023) про розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/459/23.

Відповідно до розпорядження № П-572/23 від 15.08.2023, в зв`язку з перебуванням у відпустці судді Ярешко О.В. здійснено повторний розподіл судової справи між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023 заяву про розстрочку виконання рішення передано на розгляд судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 17.08.2023 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лев» про розстрочку виконання рішення суду від 27.04.2023 у справі № 908/459/23. Судове засідання призначено на 22.08.2023.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судове засідання 22.08.2023 проводилось в режимі відеоконференції.

Представники відповідача (заявника) в судовому засіданні 22.08.2023 підтримали подану заяву про розстрочку виконання рішення, просили суд її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення вказаної заяви з підстав, що виклав у письмових запереченнях , які надійшли суду 22.08.2023 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лев» про розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/459/23, суд задовольняє її частково, з огляду на наступне:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/459/23 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Лев на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Адама Україна 7 345 890,14 грн заборгованості за Договором поставки № ADVH_24/03_2021-1 від 24.03.2021 та 88150,68 грн судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Лев на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/459/23 повернуто скаржнику.

Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що ТОВ «Агрофірма Лев» знаходиться у смт Комишуваха Запорізького району Запорізької області, основним видом діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Смт Комишуваха віднесено до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією Наказом Мінреінтеграцїї від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Наказом Мінреінтеграції від 20 лютого 2023 року № 56 внесено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Вся територія Запорізького району віднесена до території активних бойових дій. Разом з тим, рішенням Запорізької обласної Військової адміністрації № 08-48/0726 від 14.03.23 року та Запорізької обласної ради від 01-27/0102 від 14.03.2023 року визнано наявність на території Запорізької області обставин непереборної сили у сільськогосподарських товаровиробників у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України для сільськогосподарських товаровиробників (додаток на 8 аркушах). Пунктом 88 додатку «Перелік для сільськогосподарських товаровиробників, які у 2022 році постраждали внаслідок обставин непереборної сили» до вищезазначеного рішення ТОВ «Агрофірма Лев» включено до сільськогосподарських товаровиробників у якого наявні обставин непереборної сили. Водночас у зв`язку з активними бойовими діями та тимчасовою окупацією територій, на яких були посіви зернових врожай у 2022 року не був зібраний на площі 433 га - 30% від загальної посівної площі. Восени 2022 року, посіви озимих культур під врожай 2023 року склали 800 га, що становить 55% від загальної площі. Разом з тим, врожайність пшениці в 2022 році склала 16,3 ц/га, що в порівнянні з врожайністю 2021 року 37,2 ц/га в 2,3 рази менше. Врожайність соняшника в 2022 році склала 14,0 ц/га, що в порівняння з 2021 роком - 37,9 ц/га в 2,7 рази менше. Це відбулося за рахунок неможливості вчасно проводити агрономічні заходи у зв`язку з активними бойовими діями. До зменшення грошових надходжень призвело також значне зниження закупівельних цін на сільськогосподарську продукцію. Так, у 2021 році ціна пшениці була 6762,00 грн за 1 тону, а в 2022 році - 4385,00 за 1 тону, що на 35% менше ніж у минулому році. Ціна соняшника у 2021 році 17263,00 грн/т, а у 2022 році - 12680 грн/т, теж менше ніж у минулому році на 30%.

Більше того, відбулося значне здороження паливним матеріалів з 22,50 грн/л у 2021 році до 50,00 грн/л у 2022 році, запчастин, що збільшило видатки, без яких товариство не змогло б здійснити посівні та польові роботи. Вищезазначене призвело до значного зменшення надходжень грошових коштів Товариству від реалізації продукції, а саме з 64 134,6 тис. грн до 16 692,1 тис. грн, та в цілому до отримання Товариством збитків в розмірі 8 414,8 тис, грн, що в тому числі підтверджується бухгалтерськими документами, Звітом про фінансові результати за 2022 рік. Аналогічна ситуація склалася і в 2023 році. Протягом 2023 року не відбулося значного зростання цін на врожай цього року ціна збіжжя залишилася на рівні 2022 року в тому числі через обмеження в його експорті за межі України. Таким чином, через вищезазначене та наведене нижче для Товариства відповідача відбулися та продовжуються істотні зміни обставин настільки, що на теперішній час Товариство відповідача не може виконати вищезазначене рішення суду.

Заявник у даній справі просить суд розстрочити виконання рішення в даній справі шляхом сплати платежів наступним чином: до 31.10.2023 року - 1 500 000,00 грн; до 30.11.2023 року - 1 500 000,00 грн; до 01.08.2024 року - 1 500 000,00 грн; до 31.10.2024 року - 1 500 000,00 грн; до 30.11.2024 року - 1 345 890,14 грн основної заборгованості та 88 150,68 грн судового збору.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відповідно до ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК, ця стаття не вимагає. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 р. суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення або відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як свідчать надані заявником докази, на підтвердження своїх доводів, відповідач надав фінансову звітність підприємства за 2022 рік та звіт про фінансові результати за 2022 рік, відповідно до яких вбачається зменшення прибутку в порівнянні з попереднім роком від реалізації продукції, а саме з 64 134,6 тис. грн до 16 692,1 тис. грн, та до збитків в розмірі 8 414,8 тис, грн., необоротні активи на початок звітного року складали 31 731,6 тис. грн., на кінець звітного періоду склали 23 887,1 тис. грн. власний капітал на початок звітного року складав 50 206,9 тис. грн., на кінець звітного року склав 41 792,1 тис. грн.

Крім того, суд приймає до уваги, що підприємство відповідача внесено у перелік сільськогосподарських товаровиробників, які у 2022 році постраждали внаслідок непереборної сили.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лев» укладались Договори на використання майна, згідно ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Матеріали заяви також містять копії актів приймання-передачі майна від 11.01.2023 та від 24.04.2023, укладені відповідачем з Військовою частиною НОМЕР_2 , відповідно до яких вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лев» було передано майно.

Також суд приймає до уваги, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0001305, дата реєстрації провадження 12.08.2023 невстановлені особи із числа військовослужбовців збройних сил російської федерації, діючи умисно в порушення законів та звичаїв війни, здійснили цільове вогневе ураженні об`єктів цивільної інфраструктури у Запорізькій області, в результаті пошкоджено рухоме та нерухоме майно цивільних осіб із застосуванням 4 ракет типу С-300 підприємства відповідача за адресою: Запорізька області, Запорізький район, Комишуваська ОТГ, смт Комишуваха, вул. Польова, буд. 1.

З вищевикладеного вбачається, що наслідки збройної агресії російської федерації проти України, яка продовжується і дотепер, безпосередньо негативно вплинули на господарську діяльність відповідача.

Враховуючи відсутність у відповідача мети уникнення сплати заборгованості за зобов`язанням, надання розстрочки виконання рішення забезпечить стабільну діяльність підприємства і реальне виконання рішення суду на користь позивача.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Частиною 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Заявлений відповідачем графік розстрочення виконання рішення перевищує встановлений ч. 5 ст. 331 ГПК України строк на який його може бути розстрочено.

Суд також зазначає, що в зв`язку з введенням на території України військового стану через збройну агресію рф всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

Враховуючи викладене, а також достатність наведених заявником обставини щодо неможливості наразі в повному обсязі виконати рішення суду у даній справі, з урахуванням принципів розумності та справедливості, з метою забезпечення балансу інтересів стягувача і боржника,суд вважає, що розстрочення рішення суду на розумний строк не порушить прав стягувача.

Господарський суд дослідивши усі обставини та надавши їм оцінку, врахувавши матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, з огляду на те, що виконання судового рішення одночасно і в повному обсязі може бути ускладнено та матиме негативні наслідки для фінансово-господарського стану боржника, врахувавши майновий стан при цьому позивача, зважаючи на те, що боржник не уникає від виконання рішення суду, а навпаки шукає способи погашення заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про можливість надання розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 по справі № 908/459/23 терміном на 4 місяці рівними частинами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Лев про розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/459/23 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Лев (вх. № 17510/08-08/23 від 15.08.2023) про розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/459/23- задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/459/23 на 4 місяці за наступним графіком:

до 30.09.2023 1 858 510,20 грн;

до 30.10.2023 1 858 510,20 грн;

до 30.11.2023 1 858 510,20 грн;

до 30.12.2023 1 858 510,22 грн.

3. В іншій частині заяви про розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/459/23 відмовити.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні 22.08.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.08.2023.

Суддя І.В. Давиденко