ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1791/19(916/2003/21)

Господарський суд Одеської області у складі судді Найфлейш В.Д.,

При секретарі судового засідання Білинській І.І.

розглянувши матеріали справи №916/1791/19(916/2003/21)

За заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Консолідація арбітражного керуючого Колмикової Тетяни Олександрівни вх. №2086/21 від 13.07.2021р. про стягнення з ПАТ „УКРПРОМТЕПЛИЦЯ (03037, м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 27-29, )

в межах справи про банкрутство №916/1791/19

За заявою Приватного підприємства СПМК-17 (65054, м. Одеса, Аеропорт ГА (Громадській авіації), ) до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Консолідація (65026, м. Одеса, вул. Леха Качинського, 12, ).

про визнання банкрутом

Представники сторін:

Учасник справи - Лозовський Володимир Миколайович (поза межами приміщення суду) - від ліквідатора, довіреність

ВСТАНОВИВ:

13.07.2021р. арбітражний керуючий Колмикова Т.О. звернулась до суду з позовом до ПАТ „УКРПРОМТЕПЛИЦЯ (03037, м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 27-29, ), в якому просить суд покласти субсидіарну відповідальність та стягнути 135427539,06 грн. у зв`язку з доведенням до банкрутства.

Ухвалою суду від 14.07.2021р. прийнято позовну заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Консолідація арбітражного керуючого Колмикової Тетяни Олександрівни (вх. №2086/21 від 13.07.2021р.) до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін в межах справи №916/1791/19 про банкрутство ТОВ Консолідація та присвоєно справі №916/1791/19(916/2003/21).

Ухвалою суду від 07.09.2021р. продовжено строк підготовчого провадження з розгляду позовної заяви по справі № 916/1791/19(916/2003/20) на 30 днів, тощо.

21.09.2021р. від ПАТ „УКРПРОМТЕПЛИЦЯ до суду надійшов відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2021р., серед іншого, закрито підготовче провадження по справі № 916/1791/19(916/2003/21), призначено справу № 916/1791/19(916/2003/21) до судового розгляду по суті в засіданні суду.

Ухвалою суду від 07.12.2021р. клопотання (вх.№32789/21 від 06.12.2021р.) ТОВ „Вердикт Капітал про залучення в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача задоволено, залучено до участі в справі ТОВ „Вердикт Капітал (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, ) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

23.12.2021р. ТОВ „Вердикт Капітал надано письмові пояснення, в яких підтримано позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14.06.2022р. в задоволенні заяви (вх.№8240/22 від 18.05.2022р.) арбітражного керуючого Новик Є.М. про залишення позову без розгляду у справі №916/1791/19 (916/2003/21) відмовлено.

Представники сторін повідомлені про дату та час судового засідання належним чином.

У судовому засіданні 17.08.2023р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута.

Аналогічна правова позиція щодо субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника викладена, зокрема у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/21232/16 та від 12.02.2020 у справі № 922/2391/16.

За результатом проведеного аналізу фінансово-господарського стану суб`єкта господарювання ТОВ «Консолідація» вбачається, що у діях посадових осіб ТОВ «Консолідація» наявні ознаки дій спрямованих на доведення до банкрутства ТОВ «Консолідація».

02.06.2011 між ПАТ «Фінбанк» (Первісний кредитор) та ТОВ «Консолідація» (Позичальник) укладено Кредитний договір № 88/06/11, у відповідності до якого Кредитор, на умовах вищезазначеного Договору відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 9000 000,00 грн., зі строком користування кредитними коштами до 01.06.2012, зі сплатою 24% річних у гривні. В подальшому між Первісним кредитором та Позичальником було укладено додаткові угоди, якими сторони змінювали розмір кредитної лінії, строки повернення та інші істотні умови Кредитного договору № 88/06/11.

06.12.2012 між ПАТ «Фінбанк» (іпотекодержатель), ПАТ «Укрпромтеплиця» (іпотекодавець), ТОВ «Ошер» (боржник 1), ТОВ «Одесбудінвест» (боржник 2) та ТОВ «Консолідація» (боржник 3) укладено Іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценком О.В., зареєстрований в реєстрі за №8-3554.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору від 06.12.2012 іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань боржників за кредитними договорами наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі загальною площею 6989,30 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Радченка Петра, буд. 27-29 , яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2008 у справі №2-2481/08.

Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці загальною площею 3,8949 га, що знаходиться у користуванні іпотекодавця згідно з Договором на право тимчасового довгострокового користування землею, укладеного між іпотекодавцем та Київською міською радою 18.04.2000р.

05.12.2014 між ПАТ «Платинум Банк» (Новий кредитор) та ПАТ «Фінбанк» (Первісний кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги № 20141205, згідно якого Первісний кредитор відступає належне йому право вимоги за Договорами, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2019р. по справі №910/2354/19 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Грошової Світлани Василівни задоволоне, визнано незаконним знищення нежитлових будівель, загальною площею 6989,30 кв.м., що знаходилися за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 27-29 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та становили предмет іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 06.12.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк», Публічним акціонерним товариством «Укрпромтеплиця», Товариством з обмеженою відповідальністю «Ошер», Товариством з обмеженою відповідальністю «Одесбудінвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консолідація», посвідченим державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценком О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №8-3554, зі змінами та доповненнями відповідно до Договору відступлення права вимоги від 05.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за №5075, без попереднього погодження з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», та не передачу в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Платинум Банк» аналогічного рівнозначного нерухомого майна після знищення, зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Укрпромтеплиця» (03037, м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 27-29; ідентифікаційний код: 04414738) передати в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Платинум Банк» (03680, м. Київ, вул. Амосова, буд. 12; ідентифікаційний код: 33308489) аналогічне рівнозначне знищеним нежитловим будівлям, загальною площею 6989,30 кв.м., що знаходилися за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 27-29 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), нерухоме майно, вартістю не менше 150921684,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укрпромтеплиця на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/2354/19 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/2354/19 скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства Платинум Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Платинум Банк Грошової Світлани Василівни відмовити повністю.

Під час розгляду спору судами встановлено, що за інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер довідки 152878098 від 16.01.2019), 29.01.2018 до реєстру внесено запис про закриття об`єкта нерухомого майна: об`єкт нерухомого майна - комплекс будівель і споруд, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 6 976 м2, за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 27 - 29; підстава внесення запису - знищення об`єкта нерухомого майна - довідка від 29.03.2017 № 28-03/17.

У довідці від 29.03.2017 № 28-03/17, складеній фізичною особою - підприємцем Бражніковим П. М. (кваліфікаційний сертифікат № АЕ003025 відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури), зазначено, що згідно з проведеною інвентаризацією 29.03.2017 за адресою: м. Київ, вул. Радченка Петра, буд. 27 - 29 зафіксовано, що всі будівлі та споруди знесені, земельна ділянка вільна від забудов.

П. 4 ст. 75 ГПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, факт знищення предмету іпотеки не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про іпотеку», якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб.

Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Тобто, саме незаконне знищення нежитлових будівель призвело до неможливості ТОВ «Консолідація» розрахуватися зі своїми кредиторами по грошовим зобов`язанням, які були забезпечені іпотекою, у зв`язку з чим господарська діяльність боржника фактично припинилася у незаконний спосіб, що виразилося у діях чи бездіяльності ПАТ «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» щодо предмета іпотеки, що завдало істотної матеріальної шкоди інтересам кредиторів ТОВ «Консолідація».

Що стосується посилання відповідача, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019р. по справі №910/2354/19 було скасовано та встановлено відсутність вини ПАТ «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ», то воно судом відхиляється, оскільки факт знищення майна встановлено, а іпотекодавець зобов`язаний вживати всі заходи щодо збереження майна, в даному випадку, суд, керуючись нормами Кодексу України з процедур банкрутства, встановлює не вину щодо знищення майна, а саме вину щодо доведення до банкрутства.

Так, у Постанові ВС від 22.04.2021р. по справі №915/1624/16 з цього приводу зазначено наступне.

«На відміну від Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у положеннях яких законодавець чітко визначив диспозицію кримінального та адміністративного порушення з доведення до банкрутства та фіктивного банкрутства, частина п`ята статті 41 Закону про банкрутство (частина друга статті 61 КУзПБ) має власну диспозицію (зміст) правопорушення: "банкрутство боржника з вини його засновників чи інших осіб, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника…".

Судом не беруться до уваги аргументи скаржників щодо покладення субсидіарної відповідальності судом на осіб, які не пов`язані жодними відносинами з банкрутом, оскільки з урахуванням наведених вище висновків суду касаційної інстанції до осіб, які несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням його до банкрутства відносяться також і інші особи, наслідком дій або бездіяльності яких стало банкрутство юридичної особи.»

Положеннями ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що одним із повноважень ліквідатора у справі про банкрутство є аналіз фінансового становища банкрута.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

З наведеного, можна дійти до висновку, що виявлення наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника покладена саме на ліквідатора банкрута, що пов`язано з виконанням ліквідатором банкрута повноважень визначених ч. 1 ст. 61 Кодексу.

Саме детальний аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.

Частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Суд зазначає, що при цивільно-правовій відповідальності особа, яка є відповідачем, повинна довести відсутність своєї вини, наявність якої презюмується в силу положень ЦК України.

Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення за порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), норми частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство хоча і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.

Саме аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи (Постанова ВС від 10.12.2020р. по справі №922/1067/17).

За змістом частини 1 статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства передбачена юридична відповідальність, яка покладається на суб`єкта підприємництва-боржника, його засновників (учасників), власника майна, а також інших осіб.

Частиною 3 ст. 215 ГК України визначено, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Розмір вимог ліквідатора до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства за приписами частини другої статті 61 КУзПБ визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Вартість майна, яке було виведено з активів боржника не впливає на розмір субсидіарної відповідальності, а визначенню розміру останньої передує формування ліквідаційної маси.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.12.2019 по справі № 916/1791/19 визначено загальну сума кредиторських вимог Кредиторів до ТОВ «Консолідація» у сумі 135 427 539,06 грн.

Ліквідатором ТОВ «Консолідація» проведено інвентаризацію майна банкрута. За результатом проведеної інвентаризації не виявлено майно, яке належить банкруту, а банківські рахунки ТОВ «Консолідація» закрито до порушення провадження у справі про банкрутство - тобто ліквідаційна маса відсутня.

Таким чином, розмір субсидіарної відповідальності ПАТ «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» за зобов`язаннями ТОВ «Консолідація» у зв`язку з доведенням до банкрутства ТОВ «Консолідація» становить - 135 427 539,06 грн.

Враховуючи те, що згідно аналізу фінансово-господарського стану суб`єкту господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю Консолідація у діях посадових осіб наявні ознаки дій спрямованих на доведення до банкрутства ТОВ «Консолідація», а також ліквідатором надано докази доведення вини у діях ПАТ «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» направлених на доведення до банкрутства, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов ліквідатора ТОВ Консолідація про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» (03037, м. Київ, вул. Петра Радченка, 27-29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Консолідація (65026, м. Одеса, вул. Леха Качинського, 12, ) 135 427 539 (сто тридцять п`ять мільйонів чотириста двадцять сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 06 коп. субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням до банкрутства.

Наказ видати.

Копію рішення направити: Публічному акціонерному товариству «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» (03037, м. Київ, вул. Петра Радченка, 27-29, ).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання його повного тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повний текст рішення складено 25.08.2023р.

Суддя В.Д. Найфлейш