ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 серпня 2023 року Справа № 903/633/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в інтересах Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача Фізичної особи- підприємця Наумук Ольги Олександрівни

про стягнення 162829грн. 10коп.

встановив: позивач - АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в інтересах ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - фізичної особи-підприємця Наумук Ольги Олександрівни 162829грн. 10коп. неустойки. Також просить стягнути з відповідача 2684грн. витрат по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №736 від 15.01.2013.

Ухвалою суду від 22.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено позивачу строк в 5 днів з дня отримання відзиву, для подання відповіді на відзив в порядку ст.166 ГПК України. Встановлено відповідачу строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України.

Ухвала суду від 22.06.2023 була вручена сторонам, про що свідчать відповідні відмітки на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, що повернулися на адресу суду.

05.07.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№01-74/1017/23), в якому ФОП Наумук О.О. погодилася з позовними вимогами про стягнення 162829,10грн заборгованості. Зазначила, що заборгованість утворилась через тимчасове припинення господарської діяльності у воєнний період, важкий фінансовий стан та малу платоспроможність користувачів. Повідомила, що на виконання договірних відносин 03.07.2023 було сплачено позивачу 30000грн заборгованості, що підтверджується квитанцією від 03.07.2023. Просила позов задоволити частково.

До відзиву ФОП Наумук О.О. також додала заяву про розстрочку виконання рішення суду, в якій просила розстрочити виконання рішення, шляхом сплати 132829,10грн заборгованості рівними частинами по 22138,18грн щомісяця.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

15 січня 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області (далі - Орендодавець) та ФОП Наумук Ольгою Олександрівною (далі - Орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 736 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: будівлю кафе «Шашлична» площею 17,1 кв. м., (далі - Майно), що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Ковель бульвар Л. Українки, 39-Г та обліковується на балансі ВП «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» (далі- Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку станом на 31.08.2012, виконаних суб`єктом оціночної діяльності і становить 56316грн без урахування ПДВ.

Відповідно до п.3.3 Договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на наступний місяць.

Згідно п.5.3. Договору Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 10.13 Договору визначено що майно вважається повереним Балансоутримувачу з моменту підписання Сторонами акту приймання-передавання за погодженням з Орендодавцем. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендаря.

Якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування Майном за час прострочення (п.10.14 Договору).

Додатковим договором № 1 від 30.04.2013 року до Договору оренди були внесені зміни. В пункті 1.1 Договору оренди слова «вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку станом» замінено на слова: «вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом».

Пункт 3.3. Договору оренди доповнено словами: «Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України».

Пункт 3.6. догвоору оренди викладено у такій редакції «Орендна плата перераховується Орендарем щомісячно в термін не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітнім і спрямовується 70 відсотків від суми орендної плати до державного бюджету, а 30 відсотків від суми орендної плати на рахунок балансоутримувача».

В пункті 10.1. Договору оренди слова: «строком з 15 січня 2013 року до 30 квітня 2013 року включно» замінено на слова «строком з 01 травня 2013 року до 31 грудня 2013 року включно».

Додатковим договором №2 від 25 грудня 2013 в пункт 10.1 Договору оренди слова «строком з 01 травня 2013 року до 31 грудня 2013 року включно» замінено на слова: «строком на один рік, що діє до 31 грудня 2014 року включно».

Пункт 10.4. Договору оренди доповнено таким реченням: «Договір оренди продовжується за наявності письмової заяви Орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди».

Додатковим договором № 3 від 11.06.2014 року в пункт 1.1 Договору оренди слова на балансі ВП «Рівненська дирекція залізничних перевезень ДТГО «Львівська залізниця» замінено на слова «на балансі ВП «Управління будівельно- монтажних робіт і цивільних споруд № 3».

Додатковим договором № 4 від 26 грудня 2014 року в пункті 10.1. Договору оренди слова: «строком на один рік, що діє до 31 грудня 2014 року включно» замінено на слова: «строком на 3 місяці, що діє до 31 березня 2015 року включно».

В пункті 10.4. Договору оренди слова: «за один місяць» замінено на слова: «за два місяці».

Додатковим договором № 5 від 31.березня.2015 року в пункті 10.1. Договору оренди слова: «строком на 3 місяці, що діє до 31 березня 2015 року включно» замінено на слова: «строком на 4 місяці, що діє до 31 липня 2015 року включно».

Додатковим договором № 6 від 29 липня 2015 року пункт 10.1. Договору оренди викладено в такій редакції: «Цей Договір є пролонгованим з 01.08.2015 до моменту створення (реєстрації) публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», але не більше ніж до 31.12.2015 включно».

Додатковим договором від 01.08.2016 року пункт 10.1. викладено в такій редакції: «Цей Договір діє з 01 серпня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно».

Додатковою угодою до договору оренди від 29.01.2016 року внесено зміни в договір оренди нерухомого майна від 15 січня 2013 року за № 736 та встановлено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 15.01.2013 за № 736 є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

У тексті договору найменування відокремлений підрозділ «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 3» ДТГО «Львівська залізниця» замінено на: виробничий структурний, підрозділ «Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Додатковим договором від 29.01.2016 також внесено зміни в пункт 3.6. Договору та викладено його в наступній редакції: 100% не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним перераховується на розрахунковий рахунок , Орендодавця. Одержувач коштів - підрозділ «Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 02.09.2015 року № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 52), наказу № 362 від 22.05. 2017 року «Про деякі питання діяльності ПАТ «Укрзалізниця», наказу № 7 від 20.06.2017 року «Про введення в дію положення про виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий структурний підрозділ "Рівненське управління будвельно-монтажних робіт і цивільних споруд" регіональної філії "Львівська залізнмиця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з 01.07.2017 реорганізовано у виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у складі юридичної особи - публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Додатковим договором від 31 березня 2016 року сторони погодили розділ 10 «Строк чинності, умови зміни та припинення Договору» пункт 10.1. викласти в редакції: «Цей договір діє до 30 червня 2016 включно».

Додатковим договором від 17 листопада 2016 року розділ 10 «Строк чинності, умови зміни та припинення Договору» пункт 10.1. викладено в редакції: «Цей договір діє з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2017 включно».

Додатковим договором від 07 квітня 2017 року розділ 10 «Строк чинності, умови зміни та припинення Договору» пункт 10.1. викладено в редакції: «Цей договір діє з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року включно».

Також, другий абзац пункту 3.1 розділу 3 «Орендна плата» викладено в наступній редакції «Орендна плата, визначена за домовленістю сторін, з 01 квітня 2017 року становить 1926грн без ПДВ».

Додатковим договором від 15.12.2017 року у тексті Договору найменування «Виробничий структурний підрозділ «Рівненське управління будівельно- монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» замінено на виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». У розділі 10 «Строк чинності, умови зміни та припинення Договору» пункт 10.1 викладено в редакції: «Цей Договір діє з 01 листопада 2017 по 31 грудня 2017 року включно».

Додатковим договором від 25.04.2018 до Договору оренди нерухомого майна від 15.01.2013 № 736 у розділіі 10 Строк чинності, умови зміни та припинення Договору» пункт 10.1 викладено у наступній редакції: «Цей Договір діє з 01 квітня 2018 року до 30 червня 2018 року включно, без подальшого продовження».

Додатковий договір від 25.04.2018 підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

27.04.2018 року за № ФБМЕС-01/255 за підписом першого заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Ю.Б. Мруця та головного бухгалтера О.П. Красносільської на адресу ФОП Наумук О.О. надіслано заяву про припинення дії договору оренди № 736 від 15.01.2013 року.

Термін дії договору оренди, встановлений сторонами у додатковому договорі від 25.04.2018, закінчився 30.06.2018, проте відповідач не повернув Орендодавцю орендоване майно. Акт приймання-передавання майна відсутній.

Згідно ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобовґязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обовґязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

На підставі п.10.4 Договору та ст.785 ЦК України позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату. Виставлені рахунки відповідач чатково оплачував.

Таким чином, за користування орендованим майном після закінчення дії договору, з урахуванням здійснених оплат, за період з 31.05.2021 по 01.05.2023 позивач нарахував відповідачу заборгованість у вигляді неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення згідно договору у ромірі 162829,10грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2018 року № 938 «Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Українська залізниця», затверджено нову редакцію статуту товариства.

27 листопада 2018 року державним реєстратором проведено реєстрацію змін до статуту Укрзалізниці, зокрема, в частині зміни найменування товариства на акціонерне товариство «Українська залізниця», скорочено - АТ «Укрзалізниця».

На момент подання позовної заяви майно перебуває на балансі виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Нормами ч. 2 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічна норма закріплена також у ч. 1 ст. 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 цього Закону у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Відповідно до 1 ч. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Передбачені статтею 785 Цивільного кодексу України наслідки пов`язані з моментом припинення договору оренди (найму).

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Водночас, неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Отже, законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди.

Позивач просить стягнути з відповідача за період з 31.05.2021 по 01.05.2023 162829,10грн. заборгованості по сплаті неустойки.

У відзиві на позовну заяву (вх.№01-74/1017/23 від 05.07.2023), ФОП Наумук О.О. погодилася з позовними вимогами про стягнення 162829,10грн заборгованості. Зазначила, що заборгованість утворилась через тимчасове припинення господарської діяльності у воєнний період, важкий фінансовий стан та малу платоспроможність користувачів. Повідомила, що на виконання договірних відносин 03.07.2023 відповідачем було сплачено позивачу 30000грн заборгованості та просила рострочити суму заборгованості у розмірі 132829,10грн

Як вбачається з наданої відповідачем квитанції від 03.07.2023, ФОП Наумук О.О. сплачено 30000грн, отримувач: Рівненсько-Тернопільське ТУ АТ "Українська залізниця", назва послуги: оренда, призначення платежу: виставлена неустойка у розмірі подвійної орендної плати за час користування майном у травні 202, №рах. 30045/868 від 31.05.2023 №дог. 736 від 15.01.2023.

Проте, позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за період з 31.05.2021 по 01.05.2023. Відповідачем згідно квитанції від 03.07.2023 сплачено 30000грн. за травень 2023. Тобто здійснена відповідачем сплата не охоплює спірний період, рахунок за травень 2023 № 30045/868 від 31.05.2023 в матеріалах справи відсутній. А тому суд не може зарахувати 30000грн в рахунок заявленого до стягнення боргу з огляду на призначення платежу.

З огляду на зазначене, позов про стягнення 162829,10грн. заборгованості є підставним та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, до відзиву на позовну заяву ФОП Наумук О.О. було додано заяву про розстрочку виконання рішення суду, в якій вона просила розстрочити виконання рішення, шляхом сплати 132829,10грн заборгованості рівними частинами: до 30.07.2023. - 22138,18грн; до 30.08.2023. - 22138,18грн; до 30.09.2023. - 22138,18грн; до 30.10.2023. - 22138,18грн; до 30.11.2023. - 22138,18грн; до 30.12.2023. - 22138,18грн.

На обгрунтування даної заяви ФОП Наумук О.О. зазначила, що на даний час господарської діяльності тимчасово не здійснює через воєнний стан, перебуває із сім`єю за кордоном, проводить лікування мами та перебуває у важкому фінансовому стані через малу платоспроможність споживачів. На підтвердження вказаного додала копії податкових декларацій про доходи за 2021-2022 роки та за 6 місяців 2023 року.

Згідно ч.1 ст.239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно ч.3-5 ст.331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Веховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.01.2020 у справі N 910/1820/19 та у постанові від 18.02.2019 у справі N 922/2191/19 зазначив, що розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому, слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Отже, судом взято до уваги, що всі суб`єкти господарювання та фізичні особи на території України з 24.02.2022 зазнають негативних (невідворотних) наслідків як в господарські діяльності, так і в повсякденному житті, спричинені невмотивованою агресією РФ. Суд зазначає, що військова агресія росії на території України впливає на здійснення господарської діяльності всіх суб`єктів господарювання.

Суд також приймає до уваги, що 03.07.2023 на рахунок позивача відповідач перерахував 30000грн. неустойки за травень 2023; відповідач не заперечує існування боргу, проте, зважаючи на скрутне матеріальне становище, просить розстрочити виконання рішення частинами. При цьому, суд зазначає, що добровільне виконання відповідачем рішення суду частинами (розстрочення виконання рішення) призведе до економії ресурсу щодо примусового виконання рішення суду як позивача, так і відповідача, що є економічно вигідними, і зможе покращити фінансовий стан обох сторін спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення, а саме: розстрочення виконання рішення в частині стягнення 162829,10грн. заборгованості шляхом сплати щомісячно по 32565грн 82коп до 30.12.2023.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.07.2023, відповідач визнала позов повністю.

Згідно ч.1 ст. 130 ГПК України та ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем згідно платіжної інструкції №313569 від 01.06.2023 було сплачено 2684грн судового збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про повернення позивачу 50 % судового збору у розмірі 1342грн, сплаченого згідно платіжної інструкції №313569 від 01.06.2023 та стягнення з відповідача 1342грн судового збору відповідно до ст 129 ГПК України.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч.5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" ).

Керуючись ст.86, 129, 130, 236-239, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Наумук Ольги Олександрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (03035, м.Київ, вул.Льва Толстого, буд. 61, код ЄДРПОУ ВП 41149437) в інтересах Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (33013, м.Рівне, вул.Ніла Хасевича, буд. 9, код ЄДРПОУ ВП 41149437) 162829грн. 10коп. заборгованості, а також 1342грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 21.08.2023 у справі №903/633/23 в частині стягнення 162829грн 10коп заборгованості, шляхом сплати щомісячно по 32565грн 82коп, а саме:

- до 30.08.2023 - 32565грн 82коп;

- до 30.09.2023 - 32565грн 82коп;

- до 30.10.2023 - 32565грн 82коп;

- до 30.11.2023 - 32565грн 82коп;

- до 30.12.2023 - 32565грн 82коп.

4. Повернути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43021, м. Луцьк, вул.Стрілецька, 4а, ) Акціонерному товариству "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, буд. 5, ) 50 % судового збору у розмірі 1342грн, сплаченого згідно платіжної інструкції №313569 від 01.06.2023.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення відповідно до ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 25.08.2023.

Суддя О. Г. Слободян