ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/1907/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

за участю представників учасників справи:

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства ,,Українська залізниця в особі Регіональної філії ,,Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства ,,Українська залізниця

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.04.2023, повний текст якого складено та підписано 05.05.2023

у справі №915/1907/21

за позовом Акціонерного товариства ,,Українська залізниця в особі Регіональної філії ,,Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства ,,Українська залізниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства ,,Нібулон

про стягнення заборгованості в розмірі 78 735,72 грн,-

головуючий суддя Мавродієва М.В.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021р. Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" заборгованість у розмірі 78 735,72 грн. згідно Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №14291113/2020-001 від 24.03.2020.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач в період з 25 по 26 серпня 2021 року по станції Кам`янець-Подільський проводив навантаження 53 вагонів, які надалі слідували по маршрутній відправці №34940007 Кам`янець-Подільський - Миколаїв-вантажний. Накопичення вагонів проводилось на коліях станції, що засвідчено актами загальної форми.

Також, в період з 29 по 30 серпня 2021 року по станції Кам`янець-Подільський проводив навантаження 53 вагонів, які надалі слідували по маршрутній відправці №34989731 Кам`янець-Подільський - Миколаїв-вантажний. Накопичення вагонів проводилось на коліях станції, що засвідчено актами загальної форми.

Позивач вказав, що відповідачем здійснено оплату за накопичення вагонів на коліях станції по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №27080723 у розмірі 32443,80 грн., а з врахуванням 20% ПДВ у сумі 38932,56 грн., а також здійснено оплату за накопичення вагонів на коліях станції по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №30080734 у розмірі 33169,30 грн., з врахуванням 20% ПДВ у сумі 39803,16 грн.

Водночас, збір за зберігання вантажу на коліях загального користування по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 на суму 38932,56 грн з ПДВ та по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №30080734 від 30.08.2021 на суму 39803,16 грн з ПДВ ВІДПОВІДАЧЕМ не сплачено, що і стало підставою для звернення з позовною заявою.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.04.2023 у справі №915/1907/21 (суддя Мавродієва М.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами спору було укладено Договір про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №14291113/2020-001 від 24.03.2020, метою якого було саме регулювання питання накопичення вагонів для формування маршрутного поїзда в 50 вагони. Накопичення вагонів проводилось за Договором із залізницею за попередньо погодженим планом, який мав ознаку «маршрутний» та за попередньою заявкою, за що відповідачем було сплачено відповідні платежі.

На думку суду першої інстанції, сама по собі процедура накопичення вагонів передбачає затримку окремих вагонів на певний час з метою формування маршрутного поїзда, на що залізниця надала свою згоду шляхом укладання з відповідачем Договору. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що такі обставини затримки вагонів не можуть бути розцінені як такі, що виникли з вини відправника та не залежали від залізниці.

Суд першої інстанції також вказав, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що затримка вагонів на коліях загального користування сталася поза межами встановлених у Договорі строків та з порушенням порядку, визначеного у Додатку №1-4 до Договору «Умови організації накопичення вагонів».

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.04.2023 у справі №915/1907/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в повному обсязі.

Заявник апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, крім того наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Апелянт вказує, що при перевезені вантажу маршрутними відправками та відсутності можливості формувати маршрут на під`їзній колії, що належить відповідачу, навантажені вагони затримуються на коліях станції, факт затримки оформлюється актами загальної форми. У даному випадку були складені відповідні акти загальної форми та відповідач жодним чином не заперечував проти їх змісту.

Скаржник також зауважує, що аналогічні обставини, які є предметом розгляду у відповідній справі були встановлені та їм надана правова оцінка судом апеляційної інстанції у справі №915/747/21. Позивачем у додаткових поясненнях було звернуто увагу суду на відповідні висновки апеляційного суду, проте останнім таке обґрунтування було проігноровано та не взято до уваги.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 клопотання Акціонерного товариства ,,Українська залізниця в особі Регіональної філії ,,Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства ,,Українська залізниця про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Акціонерному товариству ,,Українська залізниця в особі Регіональної філії ,,Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства ,,Українська залізниця строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.04.2023 року у справі № 915/1907/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ,,Українська залізниця в особі Регіональної філії ,,Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства ,,Українська залізниця на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.04.2023, повний текст якого складено та підписано 05.05.2023 у справі №915/1907/21; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства ,,Українська залізниця в особі Регіональної філії ,,Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства ,,Українська залізниця ухвалено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

11.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" надійшов відзив відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства ,,Українська залізниця в особі Регіональної філії ,,Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства ,,Українська залізниця залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

25.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" надійшло клопотання про долучення доказів, відповідно до якого апелянт просить поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи Висновок експерта №02/07 -23 від 17.07.2023.

29.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства ,,Українська залізниця в особі Регіональної філії ,,Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства ,,Українська залізниця надійшло заперечення на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" про доручення доказів.

07.08.2023 Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" надійшло клопотання про долучення доказів, відповідно до якого апелянт просить поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи лист від 02.08.2023 №01/02-08.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" про долучення до матеріалів справи нових доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів не враховує під час розгляду справи надані Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" докази, зокрема, Висновок експерта №02/07 -23 від 17.07.2023 та лист від 02.08.2023 №01/02-08, оскільки на час винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції (25.04.2021) вказаних доказів не існувало.

Крім того, скаржником не наведено поважності причин для поновлення строку на подання нових доказів до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом, 26.06.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" в порядку, встановленому ст.634 ЦК України шляхом накладення електронного цифрового підпису, направлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" Заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №14291113/2020-001 від 24.03.2020.

26.06.2020 Акціонерним товариством "Українська залізниця" направлено відповідачу інформаційне повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-001 від 26.06.2020, яким позивач засвідчив прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" пропозиції (акцепт) укладення договору та повідомив про присвоєння замовнику кодів відправника/одержувача 8496 та платника 8211375 з відкриттям особового рахунку з ідентичним номером.

Повідомлено, що код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер договору.

Згідно п.1.1 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (в редакції, що оприлюднено 28.07.2021 та яка вводиться в дію 16.08.2021) (далі - Договір) предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі-послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

У розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п.1.2 Договору при його виконанні сторони використовують такі скорочені найменування нормативно-правових актів:

- Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут залізниць України);

- Правила перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082 (далі - Правила №644);

- Правила планування перевезень вантажів (статті 17-21 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за №1030/7318 (далі - Правила планування перевезень вантажів);

- Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 (далі - Правила користування вагонами);

- Збірник Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник Тарифів, Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, відповідно);

- Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС);

- Конвенція про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ).

Відповідно до п.1.3 Договору наведені нижче визначення вживаються в договорі в такому значенні:

- маршрутна відправка - партія вантажу за однією накладною, яка відповідає ваговій нормі та/або кількості вагонів у поїзді, що встановлені перевізником;

- маршрутний поїзд вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та/або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення/вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами;

- первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, подавання, забирання вагонів та маневрову роботи інші;

- послуги, пов`язані з організацією та здійсненням перевезення вантажів - послуги, що надаються Перевізником Замовнику згідно з Договором (додатків до нього), у т.ч. на підставі окремої заявки Замовника.

Відповідно до п.1.4 Договору надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно до п.2.1 Договору замовник зобов`язаний, зокрема:

- сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.4);

- відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.5);

- у строки, встановлені розд.4 Договору, підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості. Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу Замовника - підписувати та надавати Перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги (п.2.1.7);

Відповідно до п.2.3 Договору перевізник зобов`язаний, зокрема:

- приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) Замовника або у власних вагонах (контейнерах) Перевізника, надавати власні вагони (контейнери) Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до Договору та Збірнику тарифів (п.2.3.2);

- складати документи, передбачені п.п.1.3, 1.4 та розд.4 Договору, щодо нарахування сум платежів (п.2.3.5).

Відповідно до п.3.1 Договору розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах Замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Відповідно до п.13 Договору невід`ємною частиною договору є додатки, зокрема:

- Додаток 1-1 "Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами";

- Додаток 1-4 "Умови накопичення вагонів".

Відповідно до п.1 Додатку №1-4 до Договору "Умови накопичення вагонів" (надалі - Додаток) на окреме замовлення перевізник надає послуги замовнику з накопичення порожніх та/або з вантажем власних вагонів перевізника та/або вагонів замовника на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх групами, маршрутними або контейнерними проїздами на станції призначення (далі - накопичення вагонів).

Відповідно до п.2 Додатку станціями накопичення можуть бути станції відправлення та /або станції на шляху прямування вагонів до станції призначення.

Відповідно до п.3 Додатку для організації накопичення вагонів замовник направляє для погодження перевізником звернення із зазначенням бажаних станцій накопичення та максимальної кількості вагонів, що може бути накопичено на кожній з них. Строк розгляду перевізником такого звернення становить не більше ніж 15 робочих днів. За результатом розгляду звернення замовника, перевізник інформує про можливість накопичення вагонів із зазначенням станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

Відповідно до п.4 Додатку в межах узгоджених станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено, замовник щомісячно надає перевізнику на такі станції накопичення заявки на накопичення вагонів із зазначенням: станції накопичення; граничної кількості вагонів для накопичення; розподілу для накопичення вагонів за їх видами, різновидом вантажу, станції призначення; періоду дії такої заявки.

Відповідно до п.5 Додатку на станціях накопичення на шляху прямування Перевізник контролює накопичення вагонів відповідно до заявки Замовника для подальшого формування поїзду та відправлення на станцію призначення.

Відповідно до п.6 Додатку початком накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - прибуття вагонів на станцію накопичення; на станції відправлення - момент фактичної передачі Замовником вагонів Перевізнику.

Відповідно до п.7 Додатку часом закінчення накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - формування поїзду з таких вагонів; на станції відправлення - приймання останнього вагону Перевізником.

Відповідно до п.8 Додатку час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.

Відповідно до п.9 Додатку за послугу з накопичення вагонів Замовник сплачує:

- плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до Договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення) (п.9.1);

- за затримку вагонів Замовника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини Замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів (п.9.2);

- за затримку власних вагонів Перевізника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини Замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів та п. 3.4. Договору (п.9.3).

Плата за маневрову роботу під час надання послуг з накопичення Замовнику не нараховується.

Відповідно до п.10 Додатку нарахування платежів відбувається на станції накопичення за накопичувальною карткою ФДУ-92, відомістю плати за користування вагонами ГУ-46 з коду платника Замовника, яким замовлено надання такої послуги.

Як зазначає відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" не має власних потужностей для формування маршрутного поїзда в 50 вагонів на власній території. У зв`язку з цим 23.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Акціонерним товариством "Українська залізниця") та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" було укладено Договір №2362 про подачу та забирання вагонів при станції Кам`янець-Подільський регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Хмельницька область від 23.10.2018 зі строком дії до 23.10.2023 (далі - Договір №2362).

Відповідно до умов п.1 Договору №2362 згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору здійснюється подача, розставлення на місця навантаження і забирання вагонів з під`їзної колії, яка належить користувачу, та примикає до станції Кам`янець-Подільський регіональної філії "Південно-Західна залізниця" через стрілку №85 до колії 24 і обслуговується локомотивом залізниці.

Межею під`їзної колії є знак "Межа під`їзної колії", який встановлено навпроти граничного стовпчика стрілочного переводу №85.

Згідно п.6 Договору №2362 вагони на під`їзну колію подаються локомотивом залізниці із розставленням вагонів на місцях навантаження. Здача вагонів проводиться: на місцях навантаження. Загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію однією групою, відповідно до встановлених фронтів навантаження, вказаних у п.9 цього Договору.

У відповідності до п.8 Договору №2362 приймання вагонів при забиранні їх залізницею здійснюється на місцях навантаження вагонів, з під`їзної колії вагони повертаються групами в такій самій кількості, в якій подавалися. Допускається приймання вагонів меншими групами при погодженні з черговим по станції, а також при їх поверненні наприкінці облікової доби.

Відповідно до п.9 Договору №2362 максимальна переборна спроможність вантажних пунктів: зернові вантажі, фронт навантаження - 2 вагони, розмір одночасної подачі - 14 вагонів, термін на вантажні операції - 0,43 год.

Згідно п.10 Договору №2362 час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту подачі вагонів на під`їзну колію до моменту отримання залізницею повідомлення користувача про готовність вагонів до забирання.

Відповідно до п.15 Договору №2362, користувач несе відповідальність за схоронність рухомого складу і контейнерів згідно із ст.124 Статуту залізниць України з дотриманням ДСТУ ГОСТ №22235:2015.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" 25-26 серпня 2021 року по станції Кам`янець-Подільський проводив навантаження 53 вагонів, які надалі слідували по маршрутній відправці №34940007 Кам`янець-Подільський - Миколаїв-Вантажний.

Накопичення вагонів 25-26 серпня 2021 року на станції Кам`янець-Подільський підтверджується актами загальної форми ГУ-23, а саме:

- акти загальної форми №2108 від 26.08.2021 (час початку затримки 13 вагонів 26.08.2021 о 02:50), №2124 від 26.08.2021 (час закінчення затримки 13 вагонів 26.08.2021 о 19:05);

- акти загальної форми №2113 від 26.08.2021 (час початку затримки 14 вагонів 26.08.2021 о 09:10), №2123 від 26.08.2021 (час закінчення затримки 14 вагонів 26.08.2021 о 19:05);

- акти загальної форми №2119 від 26.08.2021 (час початку затримки 14 вагонів 26.08.2021 о 15:00), №2122 від 26.08.2021 (час закінчення затримки 14 вагонів 26.08.2021 о 19:05).

Опис обставин, що викликали складання актів: затримка вагонів, пов`язана з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження. Дані вагони простоюють в очікуванні оформлення відправницького маршруту (оформлення документа та накопичення маршрута).

Акти підписано представником відповідача без зауважень.

На підставі актів загальної форми від 26.08.2021 №2122, №2123, №2124, позивачем нараховано відповідачу плату за зберігання вантажів, що підтверджується накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 на загальну суму 32443,80 грн без ПДВ.

Накопичувальну картку №27080723 від 27.08.2021 підписано вантажовласником ТОВ СП "Нібулон" із зауваженнями наступного змісту: "Кошти нараховано неправомірно, так як було сплачено за накопичення маршруту згідно Додатку 1-4 Договору про надання послуг".

Згідно накопичувальної картки форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 позивачем нараховано відповідачу збір за зберігання вантажів при перевезеннях в загальній сумі 32443,80 грн без ПДВ.

Судом також встановлено, що відповідно до накладної №34940007 від 26.08.2021 відповідач на станції Кам`янець-Подільський провів навантаження 53 вагонів, зокрема і вагонів вказаних в актах загальної форми від 26.08.2021 №2108, №2124, №2113, №2123, №2119, №2122, які слідували на станцію призначення Миколаїв-Вантажний.

Аналогічно накопичення вагонів 29-30 серпня 2021 року на станції Кам`янець-Подільський підтверджується актами загальної форми ГУ-23, а саме:

- акти загальної форми №2168 від 29.08.2021 (час початку затримки 14 вагонів 29.08.2021 о 14:10), №2183 від 30.08.2021 (час закінчення затримки 14 вагонів 30.08.2021 о 08:50);

- акти загальної форми №2172 від 29.08.2021 (час початку затримки 14 вагонів 29.08.2021 о 20:50), №2182 від 30.08.2021 (час закінчення затримки 14 вагонів 30.08.2021 о 08:50);

- акти загальної форми №2175 від 30.08.2021 (час початку затримки 14 вагонів 30.08.2021 о 02:30), №2181 від 30.08.2021 (час закінчення затримки 14 вагонів 30.08.2021 о 08:50).

Опис обставин, що викликали складання актів: затримка вагонів, пов`язана з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження. Дані вагони простоюють в очікуванні оформлення відправницького маршруту (оформлення документа та накопичення маршрута).

Акти підписано представником відповідача без зауважень.

На підставі актів загальної форми від 30.08.2021 №2183, №2182, №2181, позивачем нараховано відповідачу плату за зберігання вантажів, що підтверджується накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №30080734 від 30.08.2021 на загальну суму 33169,30 грн без ПДВ.

Накопичувальну картку №30080734 від 30.08.2021 підписано вантажовласником ТОВ СП "Нібулон" із зауваженнями наступного змісту: "Кошти нараховано неправомірно, так як було сплачено за накопичення маршруту згідно Додатку 1-4 Договору про надання послуг".

Згідно накопичувальної картки форми ФДУ-92 №30080734 від 30.08.2021 позивачем нараховано відповідачу збір за зберігання вантажів при перевезеннях в загальній сумі 33169,30 грн без ПДВ.

Судом також встановлено, що відповідно до накладної №34989731 від 30.08.2021 відповідач на станції Кам`янець-Подільський провів навантаження 49 вагонів, зокрема і вагонів вказаних в актах загальної форми від 29.08.2023 №2168, №2172, від 30.08.2021 №2183, №2182, №2175, №2181, які слідували на станцію призначення Миколаїв-Вантажний.

Відповідачем сплачено збір за накопичення таких вагонів на коліях загального користування по накопичувальним карткам форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 та №30080734 від 30.08.2021, про що зазначено у позовній заяві та не заперечується сторонами у справі.

Детальний розрахунок заборгованості по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 на загальну суму 32443,80 грн без ПДВ (38932,56 грн з ПДВ) та по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №30080734 від 30.08.2021 на загальну суму 33169,30 грн без ПДВ (39803,16 грн з ПДВ), виконаний позивачем на підставі п.2.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, виходячи зі ставки плати в розмірі 4 грн за одну тонну вантажу за кожну добу із застосуванням коефіцієнту 3,023 грн згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 16.08.2021 №0005/ЦМ.

Позивач вважає, що неспроможність відповідача швидко сформувати маршрутну відправку стала причиною тривалого перебування вантажу на станційних коліях протягом 25-26 та 29-30 серпня 2021 року і, як наслідок, проведених позивачем нарахувань за надані послуги зберігання вантажу на коліях загального користування.

22.11.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію №ДН-301-08/970, в якій просив терміново розрахуватись за заборгованістю у загальній сумі 78735,72 грн (38932,56 грн + 39803,16 грн) з ПДВ.

Позивач вказує, що відповідачем претензія залишена без відповіді та без задоволення.

Нараховану плату за зберігання вантажів по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 на загальну суму 32443,80 грн без ПДВ (38932,56 грн з ПДВ) та форми ФДУ-92 №30080734 від 30.08.2021 на загальну суму 33169,30 грн без ПДВ (39803,16 грн з ПДВ), відповідачем не сплачено, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом в цій частині.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та відмовив в їх задоволені в повному обсязі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 306 Господарського кодексу України, передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ст. 909 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України).

Разом з цим, права й обов`язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Постановою Кабінету міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України (далі-Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (п. 2 Статуту).

У ст. 71 Статуту залізниць зазначено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Такий договір між сторонами укладено 23.10.2018 за №2362 для проведення навантаження зернових вантажів на під`їзній колії ТОВ СП "НІБУЛОН" при станції Кам`янець-Подільський регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Хмельницька область.

Згідно з п.9 Договору №2362 загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колією однією групою, становить не більше 14 одиниць.

ТОВ СП "Нібулон" зазначив, що враховуючи відсутність власних потужностей для формування маршрутного поїзда в 50 вагонів на власній території, для отримання послуги з накопичення вагонів ним було направлено АТ "Українська залізниця" Заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №14291113/2020-001 від 24.03.2020. 26.06.2020 АТ "Українська залізниця" направлено відповідачу інформаційне повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-001 від 25.02.2020, яким позивач засвідчив прийняття від ТОВ СП "Нібулон" пропозиції (акцепт) укладення договору та повідомив про присвоєння замовнику кодів відправника/одержувача 8496, платника 8211375 з відкриттям особового рахунку з ідентичним номером.

Згідно п.1.1 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (в редакції, що оприлюднено 28.07.2021, та яка вводиться в дію 16.08.2021) предметом даного договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі-послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що у випадку, якщо додатками до Договору визначені умови інші ніж в основному тексті договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту договору.

Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №14291113/2020-001 від 25.02.2020 містить спеціальні умови, які відносяться до "окремих послуг", зокрема, Додаток №1-4 до Договору, який є невід`ємною частиною останнього.

Згідно п.1 Додатку №1-4 до Договору "Умови організації накопичення вагонів" на окреме замовлення перевізник надає послуги замовнику з накопичення порожніх та/або з вантажем власних вагонів перевізника та/або вагонів замовника на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх групами, маршрутними або контейнерними поїздами на станції призначення.

Відповідно до накладної №34940007 від 26.08.2021 відповідач на станції Кам`янець-Подільський провів навантаження 53 вагонів, зокрема і вагонів вказаних в актах загальної форми від 26.08.2021 №2108, №2124, №2113, №2123, №2119, №2122, які слідували на станцію призначення Миколаїв-Вантажний. А також накладної №34989731 від 30.08.2021 відповідач на станції Кам`янець-Подільський провів навантаження 49 вагонів, зокрема і вагонів вказаних в актах загальної форми від 29.08.2021 №2168, №2172 та від 30.08.2021 №2183, №2182, №2175, №2181, які слідували на станцію призначення Миколаїв-Вантажний.

Акти загальної форми ГУ-23 підписано представником відповідача без зауважень.

Відповідачем сплачено збір за накопичення таких вагонів на коліях загального користування по накопичувальним карткам форми ФДУ-92 №27080723 та №30080734, що не заперечується сторонами у справі.

В подальшому, на підставі актів загальної форми №2122, №2123, №2124 від 26.08.2021 позивачем нараховано відповідачу плату за зберігання вантажів, що підтверджується накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 на загальну суму 32443,80 грн (без ПДВ).

А також на підставі актів загальної форми №2181, №2182, №2183 від 30.08.2021 позивачем нараховано відповідачу плату за зберігання вантажів, що підтверджується накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №30080734 від 30.08.2021 на загальну суму 33169,30 грн (без ПДВ).

Накопичувальні картки №27080723 від 27.08.2021 та №30080734 від 30.08.2021 підписано вантажовласником ТОВ СП "Нібулон" із зауваженнями наступного змісту: "Кошти нараховано неправомірно, так як було сплачено за накопичення маршруту згідно Додатку 1-4 Договору про надання послуг".

Згідно накопичувальної картки форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 позивачем нараховано відповідачу збір за зберігання вантажів при перевезеннях в загальній сумі 32443,80 грн (без ПДВ) та накопичувальної картки форми ФДУ-92 №30080734 від 30.08.2021 - 33169,30 грн (без ПДВ).

Однак, ТОВ СП "Нібулон" заперечує проти нарахованої суми збору за зберігання вантажу по накопичувальним карткам форми ФДУ-92 №27080723 від 27.08.2021 та №30080734 від 30.08.2021, оскільки за твердженням останнього збір за зберігання вантажу та плата за накопичення вагонів є тотожними послугами.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на п.п.8, 9 Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082 (далі-Правила №644), якими врегульовані порядок та умови нарахування збору за зберігання вантажу.

Згідно п.8 Правил №644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки.

Відповідно до п.9 Правил №644, за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день завезення першої частини не був зданий повністю, то збір за зберігання нараховується за кожну ввезену частину вантажу. Збір у таких випадках визначається як сума зборів за ввезені частини вантажу. Час зберігання кожної частини завезеного вантажу визначається від моменту ввезення цієї частини до моменту оформлення перевізних документів. У такому самому порядку визначається збір за зберігання вантажу на складі станції відправлення, поверненого на вимогу відправника.

Виходячи з приписів пунктів 8 та 9 Правил №644, нарахування збору за зберігання вантажу на коліях загального користування відбувається у разі наявності вини відправника у затримці та у разі, коли простой відбувся в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі з причин, не залежних від залізниці).

Пунктом 5 Правил №644 встановлено, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Посилаючись на п.п.1.1, 1.2 Правил оформлення перевізних документів та ст.6 Статуту залізниць позивач зазначає, що першу партію вагонів на відправку подано на станційні колії 26.08.2021 о 02год.50хв., другу 26.08.2021 о 09год.10хв., третю 26.08.2021 о 15год 00хв, четверту 26.08.2021 о 19год 05.хв. Перевізний документ - накладну №34940007 надано перевізнику 26.08.2021 о 18 год.59хв., що підтверджується електронним підписом "ЕЦП" ОСОБА_1 в графі №55 накладної, що дало змогу позивачу відправити вагони згідно маршрутної відправки. Аналогічно, за накладною №34989731 першу партію вагонів на відправку подано на станційні колії 29.08.2021 о 14год.10хв., другу 29.08.2021 о 20год.50хв., третю 30.08.2021 о 02год.30хв, четверту 30.08.2021 о 08год.50хв. Перевізний документ - накладну №34989731 надано перевізнику 30.08.2021 о 08год.08хв., що підтверджується електронним підписом "ЕЦП" ОСОБА_1 в графі №55 накладної.

Затримка вагонів на станційних коліях відбулась з вини відповідача, який не надав з першою партією вагонів основний для перевезення документ - накладну, а продовжував формувати маршрут на коліях загального користування, а тому простій вагонів відбувся в очікуванні оформлення перевезення відправником.

Залізниця вважає, що таке очікування оформлення перевізного документу відбулось внаслідок вини ТОВ СП "Нібулон" та є підставою для нарахувань за послуги щодо зберігання вантажу. Вказане накопичення вагонів засвідчено актами загальної форми ГУ-23, що повністю узгоджується з вимогами п.п.5-8 Додатку №1-4 до Договору.

Враховуючи характер укладеного між сторонами Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-14291113/2020-001 від 25.02.2020, сторони домовились про перевезення вантажів на особливих умовах - за розкладом руху маршрутних поїздів. При цьому, сторонами погоджено специфічні умови перевезення вантажів, які є визначальними щодо порядку надання відповідних послуг та особливостей їх оплати. Накопичення вагонів проводилось за попередньо погодженим планом, який мав ознаку "маршрутний" та за попередньою заявкою. При цьому, перевізник інформує замовника про можливість накопичення вагонів із зазначенням станції накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

Як вірно зазначає відповідач, сама по собі процедура накопичення вагонів передбачає затримку окремих вагонів на певний час з метою формування маршрутного поїзда (у даному випадку 50 вагонів), на що залізниця надала свою згоду шляхом укладання з відповідачем вказаного Договору.

Виходячи з умов Додатку №1-4 "Умови організації накопичення вагонів" до Договору, при перевезенні вантажу маршрутними відправками та відсутності можливості формувати маршрут на під`їзній колії, що належить відповідачу, навантажені вагони затримуються на коліях станції, на що залізниця надала свою згоду шляхом укладання з відповідачем Договору та Додатку №1-4.

Відповідно до п.1.3. Договору, маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами.

При цьому, ст.23 Статуту надано право оформлення однієї накладної на маршрут або групу вагонів, при перевезенні масових вантажів, на зворотному боці якої зазначаються для кожного вагона маса вантажу і кількість місць.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644) встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989);

Згідно п.6.1. Правил оформлення перевізних документів, якщо вантажі мають одне найменування, приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу, то такі вантажі маршрутом або групою вагонів приймаються до перевезення за одним перевізним документом.

Таким чином, як вірно вказано судом першої інстанції, ТОВ СП "Нібулон" не було допущено порушення умов Договору та наведених нормативних актів при оформленні маршрутного потягу однією накладною з відомістю вагонів що перевозяться маршрутом.

При цьому, оформлення окремих накладних на кожну партію вагонів з маршрутного потягу, або оформлення одного документу на весь маршрутний потяг, жодним чином не впливає на строки відправлення маршрутного потягу до моменту формування (накопичення) складу у 50 вагонів з вантажем.

Відповідно до ст.6 Статуту, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно чч.2, 5 ст.308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Статтею 110 Статуту встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

В силу п.п.6, 7 Додатку 1-4, початком накопичення вагонів на станції відправлення є момент фактичної передачі замовником вагонів перевізнику, а часом закінчення накопичення на станції відправлення - приймання останнього вагону перевізником. Оскільки оформлення накладної на маршрут не могло відбутись до моменту накопичення (сформування) 50 вагонів (маршруту), то перебування вагонів на станції не було викликано "затримкою оформлення документів", а стало наслідком цілком законних дій обох сторін Договору щодо "накопичення" маршрутного поїзда, що в свою чергу, є предметом договірної послуги з боку позивача, оскільки до моменту повного формування 50 вагонів маршрутний поїзд не міг бути відправлений.

Таким чином, колегія суддів вважає, що до моменту оформлення накладних №34940007 від 26.08.2021 та №34989731 від 30.08.2021 у позивача не було підстав нараховувати вартість зберігання вантажу, приймаючи до уваги, що у цей час здійснювалось накопичення вагонів у відповідності до умов Додатку №1-4 і ці правовідносини були предметом окремої, належним чином сплаченої ТОВ СП "Нібулон" послуги.

Відповідно до п.3 зазначених Правил, для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення через вину відправника, складаються акти загальної форми.

Позивач наполягає на тому, що існує факт затримки вагонів з вини клієнта, який пов`язаний з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження, та який зафіксований належним чином - шляхом складання Актів загальної форми ГУ-23.

Слід зазначити, що складені залізницею та підписані замовником без зауважень акти загальної форми ГУ-23 не можуть беззаперечно вважатись документами, що засвідчують вину вантажовідправника стосовно затримки вагонів, оскільки за умовами п.8 Додатку №1-4, час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в Акті загальної форми ГУ-23. В Актах загальної форми вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами).

Тобто, умовами Договору, що регулює спеціальну послугу, сторонами узгоджено, що Актом загальної форми ГУ-23 фіксується час перебування вагонів на коліях загального користування, при цьому, у самих актах зазначено, що вагони простоюють в очікуванні перевізного документу та накопичення маршруту.

Відповідно до п.9.1 Додатку №1-4, за послугу з накопичення вагонів замовник сплачує плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до Договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленнім неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення).

Тобто, у даному випадку, Акт загальної форми ГУ-23 призваний зафіксувати час, за який сплачується тариф з накопичення вагонів з вантажем до 50 вагонів.

За таких обставин, затримка вагонів під час накопичення останніх для формування маршрутного поїзду не може кваліфікуватись як одностороннє порушення зобов`язань з боку відповідача, оскільки цілком відповідають умовам укладеного сторонами Договору, який передбачає надання спеціальних послуг.

Умовами п.п.9.2, 9.3 Додатку №1-4 окремо передбачена сплата платежів, пов`язаних з затримкою вантажу на шляху прямування (за затримку вагонів Змовника та затримку вагонів Перевізника). При цьому, обов`язковим елементом встановленим для застосування п.п.9.2, 9.3 є "затримка з вини Замовника". Однак, період затримки вагонів на шляху прямування з вини замовника не є тотожнім періоду "накопичення рухомого складу", передбаченого п.9.1.

Відтак, обставини затримки вагонів при їх накопиченні з метою формування маршрутного поїзда (у 50 вагонів), на що залізниця надала свою згоду шляхом укладання з відповідачем Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, не можуть бути розцінені як такі, що виникли з вини відправника та не залежали від залізниці.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що затримка вагонів на коліях загального користування сталася поза межами встановлених у Договорі строків та з порушенням порядку, визначеного у Додатку №1-4 до Договору «Умови накопичення вагонів».

Таким чином, відсутня протиправна поведінка або вина когось із сторін оскільки виконувались умови Договору.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія вважає, що Залізниця безпідставно заявляє вимоги як «матеріальну відповідальність».

Окремо судова колегія зауважує, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.08.2022 у справі № 910/5408/21 зазначено, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства.

Тлумачення п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 04.08.2021 у справі №185/446/18, від 07.10.2020 у справі №450/2286/16-ц).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанови Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що 26.06.2020 ТОВ СП "Нібулон" акцептуючи укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №14291113/2020-001 від 25.02.2020, розраховувало на умови цього Договору, викладені у загальному доступі на відповідному сайті Залізниці, а тому подальше трактування окремих умов Договору з боку позивача, яке йде в розріз із суттю умов Договору та Додатку №1-4 До нього, дає підстави вважати, що поведінка позивача не є добросовісною.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження, а позовні вимоги АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії Південна залізниця про стягнення з ТОВ СП «Нібулон» коштів є необґрунтованими, оскільки підстави для нарахування збору за зберігання вантажу відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.04.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.04.2023 по справі №915/1907/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.08.2023р. у зв`язку із відпусткою судді Разюк Г.П. з 15.08.2023 по 27.08.2023 (наказ Голови Південно-західного апеляційного господарського суду Богацької Н.С. від 18.07.2022 №140-в).

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький