ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2023 р. Справа №914/3385/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кришталь М.Б.

явка представників сторін:

прокурор Панькевич Р.В.

від позивача Шмотолоха О.П. . (Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань)

від відповідача Думич А.М. (ордер серія ВС № 1120881 від 29.03.2023),

Безвенюк В.В. (ордер серія ВС № 1163136 від 01.05.2023)

розглянув апеляційну скаргу Заступника керівника Львівської обласної прокуратури за № 15/2-627 вих.23 від 20.06.2023

на рішення Господарського суду Львівської області від 22.05.2023 суддя: Манюк П.Т., повний текст рішення складено 01.06.2023

за позовом керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Карелла,

м. Київ

про стягнення пайового внеску у розмірі 6 216 939,30 грн.

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог

30.12.2022 Керівник Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карелла» (надалі ТОВ «Карелла») про стягнення пайового внеску у розмірі 6 216 939, 30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив узгоджену сторонами суму пайової участі, визначену договором про пайову участь від 23.01.2017 за № 16 в розмірі 6 216 939, 30 грн.

Правовою підставою позову зазначено ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 629, 651 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 26, 63, 66 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 71 Бюджетного Кодексу

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.05.2023 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що розмір пайового внеску підлягав коригуванню за фактичними техніко-економічними показниками та діючим показником опосередкованої вартості на час проведення розрахунку, лише щодо об`єктів нерухомості, які були фактично введені в експлуатацію в 2018 році.

За висновком суду пайові внески в частині зданих об`єктів будівництва виконані відповідачем у повному обсязі, зобов`язання відповідача за договором № 16 на підставі ст. 599 ЦК України, є такими що виконанні в цій частині належним чином.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:

- відповідач не звертався до позивача для коригування розміру пайового внеску;

- суд не взяв до уваги те, що між сторонами виникли правовідносини, які є зобов`язальними, а відповідач в порушення умов договору не сплатив кошти до 31.12.2019;

- незважаючи на зміну показників будівництва, відповідач зобов`язаний сплатити пайовий внесок у первинно визначеному розмірі,

Позивач та відповідач не скористалися правом передбаченим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

У судове засідання 23.08.2023 з`явилися прокурор, представник позивача та представники відповідача.

У судовому засіданні прокурор (апелянт) підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задоволити, а рішення Господарського суду Львівської області від 22.05.2023 скасувати.

Представник позивача підтримав наведені прокурором доводи, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представники відповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, представника позивача та представників відповідача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

26.10.2015 ТОВ «Карелла» отримало містобудівні умови та обмеження № 192 забудови земельної ділянки на вул. Героїв УПА, 73 у м. Львові.

Згідно містобудівних умов та обмежень від 26.10.2015 № 192, Експертного звіту щодо розгляду проектної документації за проектом № 14-0281-16, замовник ТОВ «Карелла», планував збудувати торгово-офісний центр (1-а черга) та житлові будинки (2-а черга) загальною площею 56 076,50 кв.м., поділивши об`єм 2-ої черги будівництва на 3 пускові комплекси.

23.01.2017 між Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради та замовником будівництва - ТОВ «Карелла», укладено договір про пайову участь № 16 у зв`язку із здійсненням будівництва торгово-житлового комплексу за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, 73 (надалі - договір) (а.с. 12), за змістом якого відповідач зобов`язується здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску на умовах і у порядку, передбаченому цим договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору відповідач зобов`язується сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 16 841 658, 53 грн.: 6 841 658,53 грн. до 31 грудня 2018 року, 10 000 000,00 грн. до 31 грудня 2019 року (але не пізніше дати прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію).

Попередній розрахунок пайового внеску у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова для ТОВ «Карелла» при будівництві торгово-житлового комплексу на вул. Героїв УПА, 73 у місті Львові здійснено на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на вул. Героїв УПА, 73 від 26.10.2015 № 192 та експертного звіту від 15.03.2016 № 14-0281-16.

28.12.2018 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про пайову участь від 23.01.2017 № 16 (а.с. 14), відповідно до якої було внесені зміни до п. 2.2 договору № 16 та викладено його в наступній редакції: сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 16 841 658, 53 грн.: 300 000, 00 грн. по 20 березня 2018 року; 3 315 000, 00 грн. по 10 липня 2018 року; 1 570 000, 00 грн. по 03 серпня 2018 року; 1 656 658, 53 грн. по 30 листопада 2019 року; 10 000 000,00 по 31 грудня 2019 року (але не пізніше дати введення об`єкта в експлуатацію).

Як вбачається з вимог позовної заяви, в порушення умов договору, відповідач не виконав зобов`язання за договором щодо сплати платежу в сумі 6 216 939, 30 грн.

28.01.2021 за № 2301-вих-6138 та 27.05.2022 та за № 2301-вих-94 позивач скерував відповідачу претензії про наявність та необхідність сплати заборгованості за договором, які залишились без відповіді та реагування (а.с. 16, а.с. 16 зворот).

З огляду на викладене, прокурор в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (позивача) звернувся до суду у зв`язку з порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення 6 216 939, 30 грн.

Приймаючи рішення у справі, суди виходили з того, що відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Істотними умовами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту є розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини другої статті 67 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно з частиною першою статті 173, частиною першою статті 174 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, зокрема безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною третьою статті 179 ГК України передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вже зазначалося вище, на виконання статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", (в редакція, яка була чинною на момент укладення договору) позивач та відповідач уклали договір № 16 від 23.01.2017, в якому визначено розмір та порядок сплати відповідного пайового внеску, виходячи з всього об`єму площ, який зазначений в додатку до договору про пайову участь (попередній розрахунок пайового внеску).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" договори про сплату пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

За змістом цього Закону та прикінцевих та перехідних положень до нього, з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими.

Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права.

Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.

Стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із ч. 2 ст. 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.

Аналізуючи правову природу цих правовідносин, можна зробити висновок, що з моменту завершення будівництва та прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію правовідносини забудови припиняються, а тому не можна вважати, що на них поширюються положення ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" після втрати нею чинності.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 1 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19, яка в силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України врахована апеляційним господарським судом.

Попередній розрахунок пайового внеску у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова для ТОВ «Карелла» при будівництві торгово-житлового комплексу на вул. Героїв УПА, 73 у місті Львові здійснено на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на вул. Героїв УПА, 73 від 26.10.2015 № 192, (на № 219175/АП від 01.10.2015, які підписані начальником управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради), експертного звіту від 15.03.2016 року № 14-0281-16.

Відповідно до сертифікату від 30 березня 2018 серія ІУ № 83 (першого сертифікату), засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта, а саме 1-го пускового комплексу (9 та 15-пов. 1-3 секції житлового будинку № 3, 4, 5 на генплані) загальною площею квартир 9 461,6 кв. м., площа вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень 1 144,1 кв. м., кількість поверхів 9; 15 поверхів.

Згідно з сертифікатом від 23.08.2018 серії ІУ № 90 (другого сертифікату), засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта, а саме 4-го пускового комплексу (9 секція житлового будинку з комерційним приміщенням № 11 на генплані) загальною площею квартир 3 935,6 кв.м., площа вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень 518,8 кв.м., кількість поверхів 15 поверхів.

На підставі Експертного звіту щодо розгляду проектної документації за проектом від 20 квітня 2018 № 14-0675-18 було здійснено коригування проекту - 2-га черга будівництва була поділена на 4 пускові комплекси.

Листами від 11.07.2018 № 2301-1901 та від 08.08.2018 № 2301-2236 Департамент економічного розвитку підтвердив виконання зобов`язання по сплаті пайового внеску при будівництві багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв УПА, 73 (1-ий пусковий комплекс, секція № 1-3 та 4-ий пусковий комплекс, секція № 9).

Таким чином апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що замовником (ТОВ «Карелла») фактично збудовано та здано в експлуатацію 30.03.2018 лише 1-ий пусковий комплекс (1-3 секції) та 23.08.2018 4-ий пусковий комплекс (9 секція), а саме із передбачених попереднім розрахунком пайового внеску, 60 726 кв. м. (площі об`єкту будівництва, які відповідач мав намір здати в експлуатацію), збудовано та здано в експлуатацію лише 18 586 кв.м.

При цьому, листи позивача від 11.07.2018 № 2301-1901 та від 08.08.2018 №2301-2236 свідчать про факт перерахунку відповідачем Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради розміру пайового внеску за введені в експлуатацію об`єкти власне з фактичних даних, які містяться в сертифікаті від 30 березня 2018 серія ІУ № 83 (першому сертифікаті) та сертифікаті від 23.08.2018 серія ІУ № 90 (другому сертифікаті).

Згідно з розділом 3 договору № 16 передбачено, що у випадку зміни технікоекономічних показників об`єкта розмір пайового внеску буде відкоригований за фактичними техніко-економічними показниками та діючим показником опосередкованої вартості на час проведення розрахунку. Аналогічне положення міститься в Попередньому розрахунку пайового внеску у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова для ТОВ «Карелла» при будівництві торгово-житлового комплексу на вул. Героїв УПА, 73 у м. Львові (додаток до договору № 16).

Будівництво 2-го та 3-го пускових комплексів та торгового центру відповідачем так і не було здійснено в запланованому об`ємі. У зв`язку із цим, ТОВ «Карелла» звернулась до Львівської міської ради щодо затвердження нових містобудівних умов та обмежень.

Рішенням виконавчого комітету ЛМР №404 від 08.05.2020 (https://city-adm.lviv.ua/) було затверджено нові містобудівні умови та обмеження за адресою вул. Героїв УПА, 73 у м. Львові.

Відповідно до п. 3 додатку до рішення виконавчого комітету ЛМР № 404 від 08.05.2020 року зазначено: «Вважати такими, що втратили чинність містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на вул. Героїв УПА, 73 у м. Львові №192 від 26.10.2015 року» (Додаток 8).

З огляду на викладене обгрунтованими є висновки місцевого господарського суду про те, що відповідач ТОВ «Карелла», з моменту втрати чинності попередніх містобудівних умов та обмежень не вводив в експлуатацію 2-ий та 3-ій пускові комплекси та торговий центр, які передбачались первинним проектом.

Отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не звертався до позивача для коригування розміру пайового внеску, оскільки на підставі наведеної інформації розмір пайового внеску підлягав коригуванню за фактичними техніко-економічними показниками та діючим показником опосередкованої вартості на час проведення розрахунку, лише щодо об`єктів нерухомості, які були фактично введені в експлуатацію в 2018 році.

Судами встановлено, та не заперечується учасниками справи, що відповідачем здійснено сплату пайових внесків на загальну суму в розмірі 10 624 719, 23 грн, а саме: 20.03.2018 в сумі 300 000, 00 грн; 10.07.2018 в сумі 3 315 000, 00 грн; 03.08.2018 в сумі 1 570 000, 00 грн; 04.07.2019 в сумі 1 000 000,00 грн; 19.12.2019 в сумі 840 000, 00 грн; 20.12.2019 в сумі 250 000, 00 грн; 20.12.2019 в сумі 840 000, 00 грн; 20.12.2019 в сумі 1 480 000, 00 грн; 24.12.2019 в сумі 300 000, 00 грн; 26.12.2019 в сумі 729 719, 23 грн.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов?язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Зважаючи на те, що пайові внески у частині зданих об`єктів будівництва виконані відповідачем у повному обсязі, зобов`язання відповідача за договором № 16 від 23.01.2017 на підставі ст. 599 ЦК України, є такими що виконанні в цій частині належним чином, що також підтверджується листами Департаменту економічного розвитку за № 2301-1901 від 11.07.2018 та за № 2301-2236 від 08.08.2018 (про які зазначено вище).

Доводи апелянта про те, що незважаючи на зміну показників будівництва, відповідач зобов`язаний сплатити пайовий внесок у первинно визначеному розмірі не відповідають приписам ст. 3 ЦК України, якою до основних засад цивільного законодавства віднесено принципи справедливості, добросовісності та розумності, оскільки покладення на відповідача обов`язку зі сплати пайового внеску щодо обсягів будівництва, яке не було ним здане в експлуатацію та ним не здійснювалося, не відповідає засадам справедливості та розумності та вимогам норм спеціального закону, що зазначено вище.

З огляду на викладене висновки місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог відповідають встановленим обставинам по справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення Господарського суду Львівської області прийняте з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга Заступника керівника Львівської обласної прокуратури за № 15/2-627 вих.23 від 20.06.2023 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 139 881,12 грн., який сплачений згідно з платіжною інструкцією за № 1086 від 02.06.2023.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Заступника керівника Львівської обласної прокуратури за № 15/2-627 вих.23 від 20.06.2023 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 22.05.2023 у справі № 914/3385/22 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 139 881,12 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

Повний текст постанови складено 30.08.2023