ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 рокуСправа № 912/1923/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Рудченко І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1923/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол", вул. Рекордна, 34-А, приміщення 48, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69019

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду", вул. Пашутінська, буд. 22, кв. 21, м. Кропивницький, 25006

про стягнення 15 899 213,26 грн

Представники:

від позивача - Озюменко Р.Ю., адвокат, ордер серії АР №1108439 від 23.12.2022,

від відповідача - Головатюк С.А., адвокат, ордер серії ВА № 1050212 від 24.03.2023.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" (далі - ТОВ "НВП Агрінол", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" (далі - ТОВ СП "Безпека меду", відповідач) про стягнення 15 899 213,26 грн, з яких: 9 947 200,00 грн основного боргу, 497 360,00 грн штрафу, 3 142 225,10 грн пені, 2 312 428,16 грн інфляційних втрат, з покладенням судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки №1506/03 від 15.06.2021 в частині оплати товару.

Ухвалою від 29.12.2022 позовну заяву судом залишено без руху та зобов`язано в строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки.

Ухвалою від 29.12.2022 суд відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

09.01.2023 на адресу господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з відповідними доказами.

Ухвалою від 13.01.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1923/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 07.02.2023 о 12:00 год та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи, а також задовольнив клопотання позивача про витребування доказів від Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області.

01.02.2023 від Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області надійшла запитувана інформація.

02.02.2023 відповідач подав суду відзив на позов із запереченнями позовних вимог, де зазначив, що надані позивачем видаткові накладні не містять підпису, печатки відповідача, тому не можуть бути належним і допустимим доказом поставки товару. Позивачем не доведено іншими доказами поставки товару відповідачу.

В підготовчому засіданні 07.02.2023 суд оголосив перерву до 23.02.2023 об 11:00 год, про що постановив протокольну ухвалу.

07.02.2023 позивачем подано клопотання про витребування у Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області доказів, так як у першому запиті суду не вказано всі періоди.

Ухвалою від 08.02.2023 суд задовольнив вказане клопотання.

14.02.2023 через систему "Електронний суд" позивач подав суду відповідь на відзив з запереченнями доводів відповідача. Також позивач подав клопотання від 13.02.2023 про витребування у відповідача доказів.

20.02.2023 ГУ ДПС у Кіровоградській області подало суду лист №979/6/11-28-04-02-08 від 20.02.2023 на виконання ухвали суду.

20.02.2023 відповідач подав суду клопотання №02-23/5 від 17.02.2023 про витребування доказів та заперечення на відповідь на відзив.

23.02.2023 через систему "Електронний суд" позивач подав суду заяву про виклик свідка, а саме директора ТОВ СУНП ІІ "Безпека Меду" ОСОБА_1 , з посиланням на ст. 87 ГПК України.

Ухвалою від 23.02.2023 суд витребував від сторін докази, оголосив перерву в підготовчому засіданні до 03.03.2023 о 09:00 год.

01.03.2023 через систему "Електронний суд" позивач подав суду заяву про виклик свідка ОСОБА_1

02.03.2023 на адресу суду від позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 23.02.2023 та лист, в якому повідомлено суд про неможливість надати оригінали договору з огляду на вказані обставини.

03.03.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про продовження процесуального строку та відкладення підготовчого засідання, за змістом якого повідомлено про відсутність у відповідача витребуваних судом акта звірки станом на 22.09.2022 та видаткових накладних за період червень-вересень 2021 року між ТОВ НВП "Агрінол" та ТОВ СУНП ІІ "Безпека Меду". Крім того, відповідач повідомив про перебування керівника підприємства в лікарні на стаціонарному лікуванні у зв`язку з чим відсутня можливість прийняти участь у засіданні суду 03.03.2023 та надати інші витребувані судом оригінали документів у строк до 02.03.2023. Тому, відповідач просить суд відкласти розгляд справи та продовжити процесуальний строк надання витребуваних документів.

Ухвалою від 03.03.2023 суд відмовив в задоволенні заяви ТОВ "НВП Агрінол" про виклик свідка. Витребував від відповідача оригінали доказів. Продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів. Оголосив перерву в підготовчому засіданні до 15.03.2023 об 11:00 год.

13.03.2023 відповідач подав суду заяву на виконання ухвали суду, до якої надано тільки оригінал договору та просив проводити засідання без його участі.

Ухвалою від 15.03.2023 суд закрив підготовче провадження у справі №912/1923/22 та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.03.2023 об 11:30 год.

30.03.2023 суд розпочав розгляд справи по суті, оголосив перерву в судовому засіданні на 07.04.2023 об 11:15 год та витребував від сторін пояснення.

07.04.2023 позивачем подано клопотання про визнання об`єктивними та поважними причин неподання додаткових доказів у строк визначений у ст. 80 ГПК Украни; встановити додатковий строк для подання доказів та долучення до матеріалів справи доказів згідно додатку.

В судовому засіданні 07.04.2023 оголошено перерву до 13.04.2023 о 12:00, від позивача витребувано пояснення.

11.04.2023 відповідач подав заперечення на заяву про долучення доказів.

13.04.2023 позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог мотивоване неточністю в розрахунках.

Ухвалою від 18.04.2023 суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку для подання доказів; залишив без розгляду клопотання позивача про долучення доказів від 07.04.2023; залишив без розгляду клопотання позивача про зменшення суми позовних вимог від 13.04.2023.

Також оголошено перерву до 18.04.2023 о 15:30.

Відповідачем 17.04.2023 подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, пені та інфляційних витрат.

В судовому засіданні 18.04.2023 оголошено перерву до 20.04.2023 о 12:00.

В судовому засіданні 20.04.2023 оголошено перерву до 01.05.2023 о 12:00.

Ухвалою від 01.05.2023 суд зупинив провадження у справі до перегляду ухвали суду від 13.04.2023 Центральним апеляційним господарським судом.

Постановою від 15.06.2023, апеляційна інстанція залишила ухвалу від 13.04.2023 без змін.

Ухвалою від 02.08.2023 поновлено провадження у справі та проведено судове засідання, в якому оголошено перерву до 09.08.2023 о 14:00.

02.08.2023 відповідачем подано письмові пояснення, зміст яких відповідач просив врахувати при винесенні рішення.

В судовому засіданні 09.08.2023 оголошено перерву до 14.08.2023 о 16:30.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступні обставини.

15.06.2021 ТОВ "НВП Агрінол" (постачальник) та ТОВ СП "Безпека меду" (покупець) укладено Договір поставки № СТ-1506/03 (а.с. 12-15, далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця Бочку сталеву закатну з гофрами на корпусі 1А2/L IC F (з внутрішнім лаковим покриттям), партіями в асортименті та кількості, згідно видаткових накладних, а покупець зобов`язується своєчасно проводити оплату за товар та приймати його на умовах, в порядку та в строки передбачені цим договором (п. 1.1.).

Загальна сума договору складається із вартості всіх партій товару у відповідності до видаткових накладних, що були поставлені за цим договором за період його дії (п. 1.3. Договору).

При прострочені строку оплати ціна може бути змінена постачальником без повідомлення та узгодження з покупцем у односторонньому порядку. Ціна на вже сплачений товар є незмінною (п. 1.4. Договору).

Постачальник зобов`язується поставити товар, передбачений специфікацією, яка є не від`ємною частиною договору (п. 2.1. Договору).

Доставка товару здійснюється на умовах EXW відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року (п. 2.2. Договору).

Передача товару постачальником і його приймання покупцем за асортиментом, кількістю і ціною здійснюється на підставі відповідної накладної. Товар відпускається постачальником покупцю лише за наявністю у представника покупця належним чином складеної довіреності на одержання товару. Датами поставки товару вважається дати підписання накладних (п. 2.3. Договору).

Постачальник вважається як такий, що виконав свої обов`язки по передачі товару, коли товар та відповідна документація передані покупцю (п. 2.5. Договору).

Товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем - згідно кількості, яка зазначена в накладній, та якості, відповідно до сертифікату (паспорту) якості. Товар який фактично прийнятий покупцем, вважається поставленим постачальником належним чином, відповідно з вимогами та побажаннями покупця, та поверненню не підлягає (п. 2.6. Договору).

Асортимент, кількість товару що поставляється, зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору (п. 3.1. Договору).

Ціна товару вказується в специфікаціях до даного договору (п. 5.1. Договору).

Оплата 100 % (ста відсотків) кожної партії товару здійснюється протягом 150 (ста п`ятдесят) днів з моменту поставки товару (п. 5.2. Договору).

Згідно п. 5.9. договору, постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами, та діє до 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами (п. 9.1. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Оригінал договору було надано відповідачем для огляду, копія долучена до матеріалів справи.

На виконання умов Договору позивач зазначає, що поставив ТОВ СП "Безпека меду" товар - 8706 бочок сталевих закатних з гофрами на корпусі 1А2/L IC F (з внутрішнім лаковим покриттям) на загальну суму 10 447 200,00 грн за такими видатковими накладними (ВН) та податковими накладними (ПН):

від 30.06.2021 згідно ПН №1233 поставлено 293 шт. на загальну суму 351 600,00 грн,

від 01.07.2021 ВН № АП- 0107024, ПН №16 - 274 шт. на загальну суму 328 800,00 грн,

від 01.07.2021 ВН № АП- 0107043, ПН №29 - 275 шт. на загальну суму 330 000,00 грн,

від 05.07.2021 ВН № АП- 0507010, ПН №142 - 80 шт. на загальну суму 96 000,00 грн,

від 05.07.2021 ВН № АП- 0507026, ПН №148 - 300 шт. на загальну суму 360 000,00 грн,

від 06.07.2021 ВН № АП- 0607040, ПН №213 - 251 шт. на загальну суму 301 200,00 грн,

від 07.07.2021 ВН № АП- 0707035, ПН № 268 - 252 шт. на загальну суму 302 400,00 грн,

від 07.07.2021 ВН № АП-0707036, ПН №282 - 282 шт. на загальну суму 338 400,00 грн,

від 15.07.2021 ВН № АП- 1507012, ПН №652 - 297 шт. на загальну суму 356 400,00 грн,

від 15.07.2021 ВН № АП- 1507014, ПН №660 - 279 шт. на загальну суму 334 800,00 грн,

від 20.07.2021 ВН № АП- 2007019, ПН №869 - 285 шт. на загальну суму 342 000,00 грн,

від 20.07.2021 ВН № АП- 2007021, ПН №875 - 299 шт. на загальну суму 358 800,00 грн,

від 21.07.2021 ВН № АП- 2107030, ПН № 949 - 298 шт. на загальну суму 357 600,00 грн,

від 21.07.2021 ВН № АП- 2107029, ПН №948 - 274 шт. на загальну суму 372 000,00 грн,

від 22.07.2021 ВН № АП-2207024, ПН №1016 - 280 шт. на загальну суму 336 000,00 грн,

від 22.07.2021 ВН № АП-2207031, ПН №1019 - 289 шт. на загальну суму 346 800,00 грн,

від 22.07.2021 ВН № АП-2207033, ПН №1027 - 281 шт. на загальну суму 337 200,00 грн,

від 06.08.2021 ВН № АП- 0608009, ПН №303 - 305 шт. на загальну суму 366 000,00 грн,

від 10.08.2021 ВН № АП- 1008011, ПН №426 - 273 шт. на загальну суму 327 600,00 грн,

від 11.08.2021 ВН № АП- 1108019, ПН №496 - 299 шт. на загальну суму 358 800,00 грн,

від 12.08.2021 ВН № АП- 1208029, ПН №556 - 314 шт. на загальну суму 376 800,00 грн,

від 13.08.2021 ВН № АП-13081019, ПН №604 - 293 шт. на загальну суму 351 600,00 грн,

від 13.08.2021 ВН № АП- 1308020, ПН №616 - 299 шт. на загальну суму 358 800,00 грн,

від 16.08.2021 ВН № АП- 1608030, ПН №689 - 297 шт. на загальну суму 356 400,00 грн,

від 17.08.2021 ВН № АП- 1708031, ПН №757 - 282 шт. на загальну суму 338 400,00 грн,

від 18.08.2021 ВН № АП- 1808026, ПН №854 - 276 шт. на загальну суму 331 200,00 грн,

від 26.08.2021 ВН № АП-2608007, ПН №1087 - 281 шт. на загальну суму 337 200,00 грн,

від 26.08.2021 ВН № АП-2608008, ПН №1096 - 297 шт. на загальну суму 356 400,00 грн,

від 27.08.2021 ВН № АП-2708042, ПН №1145 - 290 шт. на загальну суму 348 000,00 грн,

від 28.08.2021 ВН № АП-2808027, ПН №1198 - 281 шт. на загальну суму 337 200,00 грн,

від 28.08.2021 ВН № АП-2808028, ПН №1222 - 294 шт. на загальну суму 352 800 грн.

За твердженням позивача, відповідачем оплачено лише 500 000,00 грн. Заборгованість за поставлений товар становить 9 947 200,00 грн, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.

Судом встановлено, що на підтвердження здійснення спірних поставок згідно Договору ТОВ "НВП Агрінол" долучено до матеріалів справи видаткові та податкові накладні (а.с. 36-66), складені ним за результатами проведення таких господарських операцій.

Видаткові накладні не містять підпису ТОВ СП "Безпека меду".

Відповідач заперечив надання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження факту узгодження сторонами у Специфікаціях, що є невід`ємними частинами Договору, асортименту, кількості та ціни товару, який начебто поставлено. Також відповідач зазначає, що видаткові накладні не містять підпису, печатки відповідача, тому не можуть бути належними доказами поставки товару. Належних та допустимих доказів на підтвердження реального руху активів (товару) позивачем не надано.

Однак у листі № 979/6-11-28-04-02-08 від 20.02.2023 Головне управління Державної податкової служби України у Кіровоградській області повідомило, що згідно поданих ТОВ Спільне Українсько-Нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" відомостей про суми податку на додану вартість, визначених в податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1) (Додаток 1 до декларації) до складу податкового кредиту включено операції по взаємовідносинах з ТОВ "Науково-виробниче підприємство Агрінол" з обсягом постачання (без податку на додану вартість) 293 000 грн - за звітний період червень 2021 року, 4 332 000 грн - за звітний період липень 2021 року та 4 081 000 грн - за звітний період серпень 2021 року (а.с. 126). До листа додано копії Додатків 1 до декларації за червень, липень, серпень 2021 року.

За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України, обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17.

Верховний Суд у постанові від 03.06.2022 у справі №922/2115/19 вказав таке "Якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за податковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною. У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом.".

З підстав викладеного суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" зареєстровано податкові накладні на придбання товарів від позивача та сформовано як покупцем податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних за червень, липень, серпень 2021 року на загальну суму 8 706 000,00 грн без ПДВ, а з ПДВ 10 447 200,00 грн, тобто на суму поставки товару, про яку заявлено позивачем у позові.

Крім того позивач подав до позову акт звірки між сторонами на 22.09.2022 по договору №СТ-1506/03 від 15.06.2021, що містить підписи та печатки сторін (Оригінал акта було надано позивачем для огляду).

Відповідач заперечує підписання відповідного акта та вказує про неможливість ідентифікації особи, яка його підписала.

Однак відповідач не подав суду відомостей щодо втрати печатки чи спростування обставин проставляння її відтиску на такому акті.

Також позивачем надано лист від 20.10.2022 вих. № 35, який надано відповідачем у відповідь на лист позивача (від 22.09.2022 № 1/6), за змістом якого відповідач підтвердив заборгованість в сумі 9947200,00 грн та прогнозував з грудня 2022 року сплачувати по 50000,00 грн щомісяця та повністю погасити борг після закінчення військових дій ( т. 1 а.с. 16, 17).

Лист відповідача містить підпис та печатку, оригінал також був досліджений судом.

За твердженням самого відповідача інших договірних відносин між сторонами не існувало.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до змісту ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З підстав викладеного суд вважає доведеною наявними в матеріалах справи доказами поставку позивачем відповідачу товару на загальну суму 10 447 200,00 грн та несплачену відповідачем заборгованість за отриманий товар в розмірі 9 947 200,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення 9 947 200,00 грн боргу підлягають задоволенню.

Також позивач заявив до стягнення 497 360,00 грн 5% штрафу, за період з 25.01.2022 по 25.07.2022 пеню в розмірі 3 142 225,10 грн, за період з лютого 2022 року по липень 2022 року інфляційні втрати в розмірі 2 312 428,16 грн (така прохальна частина позовної заяви).

Поряд з тим, позивач до позовної заяви приклав розрахунок пені та інфляційних, згідно якого пеня за період з 25.01.2022 по 25.07.2022 складає 1411684,82 грн та інфляційні за період лютий 2022 року - липень 2022 року - 1662689,68 грн.

Позивач подав під час судового розгляду заяву про зменшення позовних вимог від 13.04.2023, згідно якої просив в т.ч. стягнути зазначені суми.

Поряд з тим, ухвалою від 13.04.2023 суд залишив без розгляду клопотання позивача про зменшення суми позовних вимог від 13.04.2023.

Під час судового розгляду позивач також підтримував позовні вимоги згідно наданого до суду розрахунку, а не зазначеного в прохальній частині позовних вимог.

Враховуючи те, що суд залишив без розгляду заяву про зменшення позовних вимог, суд виходить з вимог, заявлених в позовній заяві однак з урахуванням періодів, зазначених в доданому до позову розрахунку.

Відповідно до статті 611 ЦК України одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17 та від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Відповідно п. 5.2 договору, оплата 100% вартості кожної партії товару здійснюється протягом 150 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідач зазначив, що з огляду на непідписання накладних, неможливо визначити дату поставки товару, і відповідно період для нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до п. 6.2.1. договору, за порушення термінів розрахунків, передбачених договором, покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 5% від несплаченої суми та пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалася пеня, від вартості несплаченої суми за кожен день прострочення. При цьому сторони домовилися, що пеня стягується за весь час прострочення, тобто пеня стягується з моменту виникнення заборгованості покупця перед постачальником, до моменту повного погашення цієї заборгованості.

Окрім того, за положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав. Поряд з тим, виходячи з того, що видаткові накладні не підписані, а податкові накладні складені датою не підписаної видаткової накладної, з метою визначення періоду прострочення, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції чинній на день виникнення зобов`язань), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій в т.ч. з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до пункту пункту 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку в т.ч. з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.5. статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 ПК України).

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

В матеріалах справи наявні тільки три квитанції про реєстрацію податкових накладних.

Поряд з тим, враховуючи включення відповідачем сум податку до податкового кредиту, а відповідно реєстрацію позивачем податкових накладних, які складено на постачання товарів, суд при визначенні періоду для нарахування штрафних санкцій та інфляційних, виходить з граничних строків реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, зазначених у пункті 201.10. статті 201 ПК України (а саме до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені) та відповідних сум, зазначених у відповіді ГУ ДПС у Кіровоградській області.

Так, згідно поданих даних відповідачем до складу податкового кредиту включено операції по взаємовідносинам з позивачем з обсягом постачання (без податку на додану вартість): 293000,00 грн за червень 2021 року, 4332000,00 грн за звітний період липень 2021 року та 4081000,00 за звітний період серпень 2021 року.

Відповідно з урахуванням податку на додану вартість, у червні 2021 року - 351600,00 грн, у липні 2021 року - 5198400,00 грн, у серпні 2021 року - 4897200,00 грн, що в сумі складає 10447200,00 грн.

Згідно підписаного акта звірки, відповідачем здійснено 3 оплати, що не спростовано відповідачем, а саме:

12.01.2022 - 222600,00 грн;

24.01.2022 - 148400,00 грн;

24.01.2022 - 129000,00 грн.

Позивач у розрахунку виходить з бази нарахування 9947200,00 грн (10447200,00 грн - 500000,00 грн), тобто погашеною є заборгованість за поставками червня 2021 року (351600,00 грн) та частково липня 2021 року (148400,00 грн).

5050000,00 грн (5198400,00 грн - 148400,00 грн) граничний строк реєстрації до 15.08.2021, відповідно з урахуванням оплати в термін 150 днів, період прострочення з 13.01.2022 року, тому суд застосовує початок нарахування визначений позивачем з 25.01.2022 року по 25.07.2022;

4897200,00 грн, граничний строк реєстрації до 15.09.2023, відповідно з урахуванням оплати в термін 150 днів, період прострочення з 13.02.2022.

Відповідно, розмір пені складає 1 394841,64 грн:

5050000,00 грн з 25.01.2022 по 12.02.2022 = 52575,34 грн

9947200,00 грн з 13.02.2022 по 25.07.2022 = 1321751,23 грн.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Нарахування інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по липень 2022 року на суму боргу 9 947 200,00 грн позивачем здійснено правомірно в сумі 1662689,68 грн, однак в силу заявленої суми в розмірі 2312428,16 грн, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Також заявлений штраф в розмірі 5% від суми боргу 9 947 200,00 грн нарахований позивачем обґрунтовано в розмірі 497 360,00 грн.

Відповідач подав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій мотивовану тим, що заявлений позивачем розмір інфляційних та штрафних санкцій дорівнює 60% від основної суми боргу.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, для зменшення розміру штрафу за Цивільним кодексом України, мають значення не лише збитки кредитора, але й інші обставини, які мають істотне значення.

Суд звертає увагу, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, суд має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. При цьому, підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Позицію щодо можливості зменшення розміру штрафних санкцій викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2019 у справі № 910/143/19.

Питання необхідності використання права на зменшення неустойки, так і розмір, до якого вона підлягає зменшенню закон (ст. 233 ГК України) відносить на розсуд суду.

Враховуючи викладене, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем збитків, приймаючи до уваги розмір штрафних санкцій та інфляційних, що становить 35% від суми боргу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу та пені на 50%.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача підлягають стягненню:

9947200,00 грн основного боргу;

1662689,68 грн інфляційних;

697420,82 грн пені;

248680,00 грн штрафу.

У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

Надані відповідачем письмові пояснення від 02.08.2023 з додатками не є належними доказами для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог однак без врахування зменшення сум штрафних санкцій.

Особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір".

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові №916/228/22 від 16.11.2022 Великої Палати Верховного суду.

За таких підстав на відповідача покладається судовий збір у розмірі 162025,10 грн з коефіцієнтом 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" (вул. Пашутінська, буд. 22, кв. 21, м. Кропивницький, 25006, і.к. 36904996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" (вул. Рекордна, 34-А, приміщення 48, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69019, і.к. 32365441) - 9 947 200,00 грн основного боргу, 1662689,68 грн інфляційних втрат, 697420,82 грн пені, 248680,00 грн штрафу, а також 162025,10 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 28.08.2023 о 11:30 год.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Кіровоградської області за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, в залі суд. засідань №204.

Забезпечити участь представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" та Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" у розгляді справи №912/1923/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за адресами для реєстрації - та відповідно.

Провести засідання суду у справі №912/1923/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду засобами підсистеми ЄСІТС за допомогою свого Електронного кабінету і власних технічних засобів або у приміщенні іншого суду і за допомогою технічних засобів суду. Інструкція користувача підсистеми відеоконференцзв`язку розроблена адміністратором ЄСІТС та розміщена за вебадресою https://wiki.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати позивачу через систему "Електронний суд", відповідачу (; ).

Повне рішення складено 24.08.2023.

Суддя В.Г. Кабакова