ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

23 серпня 2023 року Справа № 915/690/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Жиган А.О.,

представника прокуратури: Бескровної І.І.,

представника відповідача-1: не з`явився,

представника відповідачів 2 та 3: Ютовця О.О.,

відповідача-3: Дзисюка Ю.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури №53/3-5957вих-23 від 07.08.2023 (вх.№10584/23 від 11.08.2023) про забезпечення позову у справі

за позовом: заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури (56500, Миколаївська обл., м.Вознесенськ, пров.Костенка, буд.2; адреса ел.пошти: ) в інтересах держави

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м.Миколаїв, просп.Миру, буд.34; ідент.код 39825404; адреса ел.пошти: ),

до відповідача-2: Фермерського господарства Агросфера+ (57055, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, с.Новосвітлівка, вул.Леніна, буд.161; ідент.код 39451416),

до відповідача-3: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

Веселинівська селищна рада (57001, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт.Веселинове, вул.Мозолевського, 14, ідент.код 04376044),

про: визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Господарським судом Миколаївської області розглядається справа за позовом заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Фермерського господарства Агросфера+ та ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Веселинівська селищна рада, за такими вимогами:

1) визнання недійсним укладеного 29.04.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області та ОСОБА_1 договору про надання в оренду останньому земельної ділянки площею 7,6704 га (кадастровий номер :02:000:0431) в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №14566143 та скасування його державної реєстрації;

2) зобов`язання Фермерського господарства Агросфера+ () повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 7,6704 га з кадастровим номером :02:000:0431, нормативною грошовою оцінкою 228471,06 грн, розташовану в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району.

Ухвалою суду від 27.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2023.

11.08.2023 за вх.№10584/23 від заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури до суду надійшла заява №53/3-5957вих-23 від 07.08.2023, в якій прокурор просить суд вжити у даній справі заходи до забезпечення позову шляхом:

- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0431 площею 7,6704 га для ведення фермерського господарства, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000: площею 7,6704 га для ведення фермерського господарства, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, у тому числі внаслідок поділу чи об`єднання з іншими ділянками;

- заборонити Веселинівській селищній раді (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), Фермерському господарству Агросфера+ () вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0431 площею 7,6704 га дії, спрямовані на її поділ або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

В обгрунтування такої заяви прокурор вказує наступне:

- позовні вимоги, зокрема, обґрунтовано тим, що наказом Головного управління Держземагентства в Миколаївській області від 03.07.2015 № 3856-сг ОСОБА_1 , в порушення вимог земельного законодавства та Закону України «Про фермерське господарство», надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 8,5 га для ведення фермерського господарства в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та в подальшому наказом Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 22.03.2016 №14-2140/14-16-СГ передано в оренду земельну ділянку площею 7,6704 га (кадастровий номер :02:000:0431) для ведення фермерського господарства в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, поза конкурсною процедурою;

- у ході чергового судового засідання представником відповідача суду надано рішення Веселинівської селищної ради від 18.04.2023 №51 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки», який укладено 29.04.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 . Вивченням змісту рішення встановлено, що селищною радою поновлено договір оренди спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0431 площею 7,6704 га, незаконність передачі якої є предметом даного судового розгляду;

- таким чином, рішення органу місцевого самоврядування про поновлення договору оренди земельної ділянки при наявному судовому спорі щодо законності надання у користування спірної земельної ділянки, порушує інтереси держави та сприяє подальшому незаконному використанню земельної ділянки;

- наявність у Веселинівської селищної ради правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірною земельною ділянкою на користь третіх осіб, зокрема, за ОСОБА_1 на цей час зареєстровано право користування спірною земельною ділянкою, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека відчуження цієї ділянки, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави та повернення земельної ділянки належному власнику, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду;

- враховуючи, що спірна земельна ділянка за поновленим договором фактично знову передана у користування ОСОБА_1 , який є головою ФГ «Агросфера+», останній може ініціювати питання передачі її у суборенду, об`єднання з іншими земельними ділянками, поділ, що у подальшому призведе до необхідності скасування відповідних рішень шляхом звернення до суду з іншими позовними заявами;

- метою вжиття забезпечувальних заходів у цьому спорі є забезпечення знаходження спірної земельної ділянки у володінні відповідача в незмінному вигляді. Невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду в інтересах держави, призвести до зміни власника спірного майна та вплинути на виконання цього рішення.

Ухвалою суду від 14.08.2023 заяву призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом учасників справи на 23.08.2023.

У судовому засіданні представник прокуратури підтримав заяву про забезпечення позову та просив її задовольнити у повному обсязі, а представник відповідачів Фермерського господарства Агросфера+ та ОСОБА_1 , а також відповідач ОСОБА_1 заперечували проти задоволення такої заяви.

У судовому засіданні 23.08.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.3 ст.137 ГПК України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.4 ст.137 ГПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд, вирішуючи питання про наявність/відсутність підстав для забезпечення позову надав оцінку обґрунтованості доводів прокурора щодо необхідності вжиття запропонованих ним заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог прокурора щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Судом встановлено, що дійсно відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.02.2021 право комунальної власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за Веселинівською селищною радою, яка в свою чергу 18.04.2023 поновила укладений 29.04.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 договір оренди такої земельної ділянки, незаконність передачі якої є предметом даного судового розгляду.

Слід зазначити, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібного правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду в постанові від 24.01.2020 по справі №910/10987/18.

Прокурор вказує, що він звернувся до суду із заявою про забезпечення позову з метою усунення перешкод для подальшого виконання рішення у справі, адже незастосування заходів забезпечення, вказаних у заяві, може суттєво ускладнити чи взагалі унеможливити виконання такого рішення та перешкодити ефективному захисту порушених інтересів держави через виникнення потреби у повторному зверненні до суду з іншими позовами.

Судом прийнято до уваги, що Верховний Суд у постанові від 04.05.2023 по справі №916/3710/22 наголошував на тому, що зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

При цьому, у постанові від 15.09.2020 по справі №753/22860/17 Верховний Суд дійшов висновку, що невжиття власником об`єкту нерухомого майна активних дій, які могли би підтвердити його намір відчужити такий об`єкт не спростовують висновки про наявність у особи, яка є одноособовим власником можливості вільно розпорядитись об`єктом нерухомості, якщо не вжити заходи забезпечення позову.

З положень ст.182 ЦК України, ч.4 ст.3, ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вбачається, що у разі реєстрації речового права на майно з ним можуть вчинятись будь-які дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на таке майно.

Суд вказує, що забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, а тому вимоги про забезпечення позову шляхом заборони Веселинівській селищній раді, ОСОБА_1 та Фермерському господарству «Агросфера+» вчиняти із спірною земельною ділянкою дії, спрямовані на її поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками та вчиняти щодо неї правочини, на думку суду є співмірними позовним вимогам та спроможними забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а також надасть можливість усунути імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття такого заходу без накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо такої земельної ділянки, у тому числі внаслідок поділу чи об`єднання з іншими ділянками.

З огляду на вище наведені приписи чинного законодавства, а також приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви прокурора про забезпечення позову, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів держави.

Керуючись ст.ст.136-138, 140, 234, 235, 328 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури №53/3-5957вих-23 від 07.08.2023 (вх.№10584/23 від 11.08.2023) про забезпечення позову, - задовольнити частково.

2. Заборонити Веселинівській селищній раді (ідент.код 04376044), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), Фермерському господарству «Агросфера+» (ідент.код 39451416) вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0431 площею 7,6704 га дії, спрямовані на її поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками та вчиняти щодо неї правочини.

3. В решті заяви відмовити.

4. Ухвала є обов`язковою та набирає законної сили з 23.08.2023 року.

5. Дана ухвала є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення до примусового виконання протягом трьох років.

6. Примірник ухвали з гербовою печаткою направити заявнику.

За даною ухвалою:

Стягувач: Заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури (56500, Миколаївська обл., м.Вознесенськ, пров.Костенка, буд.2; адреса ел.пошти: ) в інтересах держави.

Боржники: 1) Веселинівська селищна рада (57001, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт.Веселинове, вул.Мозолевського, 14, ідент.код 04376044).

2) Фермерське господарство Агросфера+ (57055, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, с.Новосвітлівка, вул.Леніна, буд.161; ідент.код 39451416).

3) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оформлена у відповідності до ст.234 ГПК України та підписана суддею 28.08.2023.

Суддя М.В.Мавродієва