ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Рівне

"30" серпня 2023 р. Справа № 918/758/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радос СВ" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, )

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ), від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, )

про стягнення 196 560 грн. 00 коп..

без повідомлення (виклику) сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Радос СВ" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості у розмірі 196 560 грн. 00 коп..

Даний позов обгрунтовує тим, що на підставі Договору поставки №53-122-01-23-12825 від 19.01.2023 року Позивач поставив Відповідачу товар, зазначений у специфікаціїї №1 на суму 196 560,00 грн.. Однак Відповідач своє зобов`язання по оплаті товару не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 196 560,00 грн..

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику сторін) сторін.

Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надав суду відзив на позов, в якому просить провадження у справі в частині стягнення 196560,00 грн. основного боргу закрити. Повернути Позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору. До відзиву Відповідач додав копію платіжної інструкції №9073 від 08.08.2023 року про сплату основного боргу у сумі 196560,00 грн..

Крім того, Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Дане клопотання обгрунтовує наступним. У попередньому розрахунку суми судових витрат (додаток до позовної заяви) зазначено, що витрати на правову допомогу становлять 4000 грн за підготовку позовної заяви та 9828 грн гонорар успіху у разі задоволення позовних вимог (що становить 5 % від суми позовних вимог).

Відповідач вважає, що сума 9 828 грн не підлягає задоволенню, так як позовні вимоги не можуть фігурувати у рішенні суду, як такі що підлягають стягненню, сума 4 000 грн за складання позовної заяви є завищеною сумою і не відповідає встановленим критеріям співмірності. Дана справа однозначно не є складною. Містить лише вимогу про стягнення заборгованості за поставлений товар, при наявності доказів отримання товару покупцем і відсутності доказів оплати. У даній справі не має складних правових позицій, вона врегульована чіткими приписами Господарського та Цивільного кодексів, справа не потребує будь якого роду експертиз, аналізу додаткових правових джерел, дослідження великої кількості доказів або дослідження складних за своєю суттю доказів, не потребує залучення у справу сторонніх осіб, надання додаткових пояснень або вчинення будь яких інших дій. Робота адвоката зводилась до аналізу, простого за змістом, договору, однієї видаткової накладної та ярликів до даної видаткової накладної, претензії, що була направлена до Відповідача, з аналогічними до позовних, претензійними вимогами.

Відповідач вважає, що вказана вартість зазначених послуг є необгрунтованою, значно завищеною, і не відповідає принципу співмірності складності проведеної роботи і її заявленої вартості. Відповідач просить зменшити розмір необгрунтовано завищених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами при розгляді питання їх стягнення та стягнути 1000 грн.

Через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшла Заява, в якій просить закрити провадження у справі в частині стягнення 196560,00 грн. основного боргу. Стягнути з Відповідача 13828,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Радос" 2948,40 грн. судового збору. До Заяви додано копію платіжної інструкції №9073 від 08.08.2023 року про сплату основного боргу у сумі 196560,00 грн..

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що Відповідачем сплачено основний борг в сумі 196560,00 грн., то, відповідно, відсутній предмет спору у цій частині, а відтак провадження у справі в частині стягнення 196560,00 грн. основного боргу підлягає закриттю.

Крім того, представником позивача, у зв`язку із сплатою Відповідачем основного боргу у сумі 196560,00 грн., подано до суду клопотання про повернення Позивачу з Державного бюджету України судового збору, сплаченого платіжною інструкцією №661 від 21.07.2023 року.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд дійшов висновку про повернення судового збору в розмірі 2948 грн. 41 коп. Товариству з обмеженою відповідальністю "Радос СВ" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ).

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. за підготовку позовної заяви та у розмірі 9828,00 грн. як гонорар за прийняття рішення на користь клієнта-позивача 5% від задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження зазначених витрат представник позивача надав суду копії Договору №1/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ "Радос СВ" та Адвокатським об`єднанням "Легал Партнерс Юкрейн", Акту про надання правової допомоги від 21.07.2023 на суму 13828, 00 грн., оригінал ордеру на представлення інтересів та копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, Велика Палата Верховного Суду вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

ВП ВС зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Також суд зазначає, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19).

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позов відповідач просить зменшити витрати на правову допомогу до суми 1000грн. При цьому вказує, що дана справа не є складною, сума позову не є значною, доказів досудового врегулювання позивачем не надано, підготовка документів до позовної заяви не потребувала затрат значного часу.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі N 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі N 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд звертає увагу на те, що підготовка позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду відповідає вартості таких послуг, оцінена позивачем та адвокатом у сумі 4000,00 грн., що відповідає вартості таких послуг, зазначених в Прайс-листі - Додатку до Договору про надання правової допомоги.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є обгрунтованим та підтвердженим на суму 4000грн., що включає підготовку позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду.

Щодо стягнення передбаченого договором про правову допомогу гонорару успіху у разі задоволення позову, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18 зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху".

Велика Палата Верховного Суду у названій постанові дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що "гонорар успіху" не залежить від обсягу та складності правової допомоги, тривалості часу, необхідного для її виконання, строків, тощо, а залежить від результатів вирішення відповідного спору - тобто є умовною угодою та не може встановлюватися в акті приймання-передачі виконаної правової допомоги (аналогічних правових висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 11.11.2021 у справі N 873/137/21 та від 18.08.2022 у справі N 873/33/22).

Однак суд зазначає, що як в п.6.10 Прайс-листа - Додатку до Договору про надання правової допомоги так і в Акті про надання правової допомоги від 21.07.2023 року зазначено, що гонорар у розмірі 5% від задоволених позовних вимог встановлюється за прийняття рішення на користь клієнта-позивача у майновому спорі по справі про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" боргу у сумі 196560,00 грн. по Договору поставки №53-122-01-23-12825 від 19.01.2023 року.

В той же час слід відмітити, що судом не ухвалювалося рішення у даній справі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радос СВ" про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" боргу у сумі 196560,00 грн. по Договору поставки №53-122-01-23-12825 від 19.01.2023 року.

Крім того, в Акті про надання правової допомоги від 21.07.2023 року зазначено, що

саме у разі задоволення позовних вимог, загальна сума гонорару за надання правової допомоги згідно умов договору складає 13 828,00 грн..

Відтак суд зазначає, що за відсутності судового рішення у даній справі про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радос СВ" боргу у сумі 196560,00 грн. по Договору поставки №53-122-01-23-12825 від 19.01.2023 року відсутні підстави для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в частині гонорару у розмірі 5% від задоволених позовних вимог у сумі 9828,00 грн..

Статтею 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до цієї ж статті датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відтак датою ухвалення даного рішення є дата складення його повного тексту.

Керуючись статтями 129, 231-235, 240 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України "Про судовий збір" суд -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 196560,00 грн. основного боргу.

2. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Радос СВ" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ) 2948 грн. 41 коп. судового збору, сплаченого по платіжній інструкції №661 від 21.07.2023 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

3. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ), від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радос СВ" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ) 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Наказ видати після набрання ухвалою суду законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.