ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2023 р. Справа №914/763/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Кравчук Н.М.

секретар судового засідання Кришталь М.Б.

явка представників сторін:

від позивача Раб М.О. (ордер серія ВС № 1214624 від 03.07.2023)

від відповідача не з`явилися

розглянув апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Львівський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги б/н від 12.05.2023 (вх. №01-05/1586/23 від 16.05.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.04.2023 (суддя Рим Т.Я.), у справі №914/763/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівекотранс,

м. Львів

до відповідача: Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів

про: стягнення 401 194,28 гривень.

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог

07.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю Львівекотранс (надалі ТОВ Львівекотранс) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення 401 194,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що впродовж січня 2022 позивач поставив відповідачу товар вартістю 341 121,00 грн., проте відповідач не оплатив його у встановлений договором строк, а тому за невиконання зобов`язань за договором від суми несплати просить стягнути 8 607,46 грн. 3% річних, нарахованих за період 30.04.2022-02.03.2023 та 51 465,82 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період травня 2022 року січня 2023 року.

Підставою позову є порушення відповідачем договору закупівлі № 20/01/02 від 20.01.2022 в частині дотримання строку здійснення оплати.

Правовою підставою позову зазначено ст. 265 ГК України, ст.ст. 625, 655, 662, 663, 712 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.04.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на користь ТОВ Львівекотранс 341 121,00 грн. основного боргу, 51 465,82 грн. інфляційних втрат, 8 607,46 грн. 3 % річних, 5 000,00 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 6 017,91 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що 20.01.2022 між сторонами укладено договір купівлі-продажу. На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар, у січні 2022 року, на загальну суму 341 121,00 грн. Однак, відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання з оплати отриманого товару, а тому сума боргу та компенсаційні втрати передбачені ст.625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:

- позивач не надіслав відповідачу додатків до договору, про які було вказано в позовній заяві, а також не виконав п. 4.3 договору щодо надіслання супровідної документації на товар;

- видаткові накладні не є належними доказами в справі;

- позивач поставив товар відповідачу на його відокремлені підрозділи, а не на юридичну адресу;

- при ухваленні рішення не враховано положення договору закупівлі № 20/01/02 від 20.01.2022, а саме п.п. 1.1, 4.2, 4.3, 7.3.7-7.3.11

- відповідно до умов договору до відповідача не застосовується нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Узагальнені заперечення позивача

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

В обгрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу посилається на те, що Позивач поставив Відповідачу товар загальною вартістю 341 121,00 грн., що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними.

Зазначає, що сплата 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами належними до сплати кредиторові.

В судове засідання 23.08.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а тому в порядку п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за його відсутності.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, що не з`явився за наявними в справі доказами.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, що з`явився, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

20.01.2023 ТОВ «Львівекотранс» (постачальник) та Дочірнє підприємство Львівський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (покупець) укладено договір купівлі-продажу за № 20/01/02 (надалі договір), за змістом якого постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити пісок будівельний -просіяний. Найменування, кількість, асортимент, ціна за одиницю та інші дані якого визначені у специфікації (додаток № 1) до даного договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна цього договору становить 495 000,00 грн., в тому числі ПДВ 82 500,00 грн., що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2 договору.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару. Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. У разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів (у тому числі електронних) Постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені Покупцю збитки (витрати) (п. 4.2 договору).

У відповідності до п. 4.3 договору, сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розраховуватися з Постачальником за отриманий товар на протязі від 30 до 60 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених у п. 4.1, п. 4.2 цього договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Після передачі товару та виконання обов`язку з поставки уповноважена Покупцем особа підписує видаткові накладні за отриманий товар та передає їх Постачальнику (п. 5.3 договору).

Судами встановлено, що на виконання умов договору Постачальником поставлено товар на суму 341 121,00 грн., що підтверджується підписаними, в тому числі і відповідачем, видатковими накладними: № 96 від 28.01.2022 на суму 5 527,50 грн. (а. с. 18), № 105 від 29.01.2022 на суму 12 127,50 грн. (а. с. 21), № 91 від 27.01.2022 на суму 16 483,50 грн. (а. с. 26), № 78 від 26.01.2022 на суму 11 269,50 грн. (а. с. 41), № 87 від 26.01.2022 на суму 29 353,50 грн. (а. с. 46), № 72 від 25.01.2022 на суму 33 511,50 грн. (а. с. 71), № 66 від 24.01.2022 на суму 22 852,50 грн. (а. с. 102), № 52 від 21.01.2022 на суму 5 676,00 грн. (а. с. 123), № 48 від 20.01.2022 на суму 15 097,50 грн. (а. с. 126), № 39 від 20.01.2022 на суму 25 525,50 грн. (а. с. 139), № 46 від 20.01.2022 на суму 5 692,50 грн. (а. с. 163), № 45 від 20.01.2022 на суму 5 247,00 грн. (а. с. 166), № 47 від 20.01.2022 на суму 5 412,00 грн. (а. с. 169), № 62 від 24.01.2022 на суму 5 032,50 грн. (а. с. 172), № 65 від 24.01.2022 на суму 10 708,50 грн. (а. с. 175), № 77 від 26.01.2022 на суму 10 527,00 грн. (а. с. 180), № 79 від 26.01.2022 на суму 11 187,00 грн. (а. с. 185), № 84 від 27.01.2022 на суму 6 979,50 грн. (а. с. 190), № 90 від 27.01.2022 на суму 11 583,00 грн. (а. с. 193), № 93 від 27.01.2022 на суму 10 048,50 грн. (а. с. 198), № 101 від 28.01.2022 на суму 6 451,50 грн. (а. с. 203), № 98 від 28.01.2022 на суму 11 220,00 грн. (а. с. 206), № 108 від 29.01.2022 на суму 7 177,50 грн. (а. с. 211), № 34 від 20.01.2022 на суму 5 197,50 грн. (а. с. 215), № 33 від 20.01.2022 на суму 5 577,00 грн. (а. с. 218), № 42 від 20.01.2022 на суму 5 395,50 грн. (а. с. 221), № 51 від 21.01.2022 на суму 5 577,00 грн. (а. с. 224), № 59 від 22.01.2022 на суму 6 402,00 грн. (а. с. 227), № 64 від 24.01.2022 на суму 10 411,50 грн. (а. с. 230), № 70 від 25.01.2022 на суму 5 362,50 грн. (а. с. 235), № 80 від 26.01.2022 на суму 5 428,50 грн. (а. с. 238), № 107 від 29.01.2022 на суму 7 078,50 грн. (а. с. 241).

Поставка товару також підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 19, 20, 22-25, 27-40, 42-45, 47-70, 72-101, 103-122, 124-125, 127-138, 140-161, 164-165, 167-168, 170-171, 173-174, 176-179, 181-184, 186-189, 191-192, 194-197, 199-202, 204-205, 207-210, 212-213, 216-217, 219-220, 222-223, 225-226, 228-229, 231-234, 236-237, 239-240, 242-243).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом відповідач не розрахувався за отриманий від позивача товар в сумі 341 121,00 грн.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 8 607,46 грн. 3% річних, нарахованих за період 30.04.2022-02.03.2023 та 51 465,82 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період травня 2022 року січня 2023 року.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, правовідносини сторін за договором слід кваліфікувати, як відносини щодо поставки товару.

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В ході розгляду справи судами встановлено, що на виконання умов договору ТОВ Львівекотранс поставило, а ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» отримало товар в сумі 341 121,00 грн. Наведений факт підтверджують наявні в матеріалах справи копії двосторонньо підписаних та скріплених печатками юридичних осіб видаткових накладних та товарно-транспортні накладні.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги в частині посилання апелянта на те, що видаткові накладні не є належним чином оформленими, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Видаткові накладні містять усі обов`язкові реквізити, зокрема, підпис, печатку отримувача товару, а отже є первинними документами, що підтверджує факт господарської операції поставки товару.

З огляду на вищенаведені норми права, умови укладеного між сторонами договору та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в розмірі 341 121,00 грн. за поставку товару згідно укладеного сторонами договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо стягнення трьох процентів річних, то їх сплата від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивач здійснює нарахування 3% річних за період з 30.04.2022 по 02.03.2023 на суму 341 121,00 грн.

Апеляційний господарський суд, провівши перевірку заявленого до стягнення 3% річних у відповідності до вимог законодавства, погоджується з висновками суду першої інстанції в частині обґрунтованості стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 8 607,46 грн., а тому доводи відповідача про неправильний розрахунок суми стягнення 3 % річних не знайшло підтвердження в апеляційному суді.

Щодо нарахування інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Державним комітетом статистики України і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т.п. проводяться ланцюговим методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007р., № 265 Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2021 у справі № 910/13071/19 вказав, що методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи зазначене та встановлені вище періоди прострочення, інфляційні втрати розраховуються в середньому за місяць і у разі, якщо прострочення існувало 15 чи більше днів у місяці.

З огляду на викладене та здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення інфляційних втрат в розмірі 51 465,82 грн., які нараховані за період з травня 2022 року по січень 2023 року на суму 341 121,00 грн.

Відповідно до товарно-транспортних накладних пунктами розвантаження товару є м. Самбір, м. Миколаїв, м. Дрогобич, м. Мостиська, м. Старий Самбір, с. Зимна Вода, м. Винники, м. Городок. Товарно-транспортні накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб, спору щодо не поставлення позивачем відповідачу товару немає.

Крім того, зі змісту п. 5.1 договору вбачається, що покупець надає постачальнику письмову заявку на електронну адресу, у якій вказується найменування структурного підрозділу, до складу якого поставляється товар.

З огляду на викладене спростовуючи посилання апелянта на те, що позивач поставив товар відповідачу на його відокремлені підрозділи, а не на юридичну адресу.

Відповідно до розділів 1, 2 договору покупець зобов`язаний одночасно з прийманням товару за зовнішніми ознаками перевірити наявність інструкцій, сертифікатів якості/відповідності товару, і у випадку виявлення їх відсутності сповістити про це постачальника та зазначити про виявлені недоліки у складеному з цих підстав акті за підписами представників сторін.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 10.02.2020 в справі № 924/1107/18 відсутність супровідної документації (сертифікату, паспорту якості товару) не може заперечувати факт здійснення господарської операції, за наявності первинних документів, які оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Таким чином спростовуються посилання апелянта на те, що позивач не виконав п. 4.3 договору щодо надіслання супровідної документації на товар.

Також апеляційний господарський суду зазначає, що умовами договору передбачено, що оплата за товар здійснюється за умови та після отримання товару, рахунку на оплату, всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат/паспорт якості), видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару, актів приймання-передачі товару.

Умовами договору визначено обов`язок позивача надіслати такі документи цінним листом з описом вкладення. У випадку затримки виконання такого обов`язку, строк оплати вартості товару відстрочується до моменту виконання позивачем своїх зобов`язань.

За змістом правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 29.04.2020 в справі № 914/641/19 рахунок на оплату товару, за своєю правовою природою, не є первинним документом, а є документом який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Таким чином обов`язок відповідача оплати товару є порушенням договірних зобов`язань. Тобто обов`язок відповідача оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (ст.ст. 655, 692, 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України) та не залежить від факту виставлення позивачем рахунку на оплату відповідачем вартості здійсненої поставки товару.

Посилання апелянта на те, що позивач не надіслав відповідачу додатків в кількості 237 шт., про які було вказано в позовній заяві, спростовуються долученим до позовної заяви описом вкладення в цінний лист про надіслання копії позовної заяви та додатків до неї на адресу Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги 79053, м. Львів, вул. Володимира Великого,54 (т. 1 а.с. 253-255).

З огляду на викладене висновки місцевого господарського суду про задоволення позову відповідають встановленим обставинам по справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення Господарського суду Львівської області прийняте з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

З огляду на наведене, аргументи, викладені позивачем про заперечення доводів апеляційної скарги є такими, що відповідають встановленим обставинам по справі.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерного компанія Автомобільні дороги б/н від 12.05.2023 (вх. №01-05/1586/23 від 16.05.2023) підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта (позивача) судового збору в розмірі 9 025,50 грн., який сплачений згідно з платіжною інструкцією за № 20 від 02.06.2023.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерного компанія Автомобільні дороги б/н від 12.05.2023 (вх. №01-05/1586/23 від 16.05.2023) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 19.04.2023 у справі № 914/763/23 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 9 025,50 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Кравчук Н.М.

Повний текст постанови складено 25.08.2023