СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Харків Справа № 922/978/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Семенові О.С.

за участю:

позивача - адвокат Гончаров С.І., ордер серії АХ №1125245 від 11.04.2023 року;

відповідача - Басарт Л.А., довіреність від 05.12.2022 року №138;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради (вх. №1123Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 року у справі № 922/978/23, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Лавренюк Т.А.), повний текст якого складено 15.05.2023 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу", м. Харків

до Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради, м. Харків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.05.2023 року у справі №922/978/23 позов задоволено повністю; стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" 3% річних в розмірі 77 922,60грн., збитків від інфляції в розмірі 674 419,79грн. та 11 285,14грн. судового збору.

Комунальне некомерційне підприємство "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 року у справі та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Позивач обґрунтовує нарахування інфляційних втрат та 3% річних своєчасно складеними актами виконаних робіт, втім належними доказами цього не підтверджено.

Акт звіряння розрахунків за 2022 рік та бухгалтерська відомість по рахунку 3.6.1 не є належними доказами своєчасного складення та надання відповідачу актів виконаних робіт, оскільки не містить жодного посилання на акти виконаних робіт, їх номери та дати складення.

Посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.12.2020 року у справі №916/499/20.

Враховуючи факт виконання грошових зобов`язань в межах бюджетного року, відсутність боргових зобов`язань перед позивачем станом на дату подання позовної заяви, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Права та обов`язки сторін виникають між сторонами на підставі укладеного договору, лише з дати підписання договору; сторони узгодили всі істотні умови, розуміли зміст своїх прав та обов`язків; до дати підписання договору порядок та строки розрахунків узгодженими не були.

Одночасно апелянт просив поновити строк на подання апеляційної скарги, оскільки повний текст оскаржуваного рішення апелянт отримав лише 22.05.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2023 року, суддею - доповідачем визначено суддю Мартюхіну Н.О. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В. суддя Лакіза В.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023 року, у зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О., на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, суддею - доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Слободін М.М.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2023 року клопотання Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 року у справі; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради на "23" серпня 2023 р. о 14:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі судових засідань № 132; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд"; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень.; запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/978/23; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 року у справі №922/978/23 зупинено.

24.07.2023 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8588), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що позивачем своєчасно надавались акти виконаних робіт, оскільки останній був зацікавлений в оплаті своїх послуг та мав виробничі витрати; позивачем видані акти виконаних робіт з тими датами, коли вони дійсно були видані та коли надавались послуги , а саме 31.03.2022 року - за березень 2022 року, 28.04.2022 року - за квітень 2022 року, 31.05.2022 року - за травень 2022 року.

27.07.2023 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/978/23 (вх. №8774).

02.08.2023 року на адресу суду від відповідача надійшло повідомлення про намір взяти участь в судовому засіданні (вх.№9005), яке долучено до матеріалів справи, в якому останній повідомляє про намір взяти участь у судовому засіданні.

У судовому засіданні 23.08.2023 року представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити; представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалу суду від 13.07.2023 року було надіслано засобами поштового зв`язку: КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради - (№330) - відправлення вручено за довіреністю 31.07.2023 року; ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" - (№322) - відправлення вручено 27.07.2023 року.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

У зв`язку з введенням 24.02.2022 року на території України воєнного стану, з метою дотримання розумного балансу між реалізацією права на апеляційне оскарження і принципу юридичної визначеності, копію ухвали суду апеляційної інстанції від 13.07.2023 року було надіслано на вказані учасниками справи офіційні електронні адреси: КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради - ІНФОРМАЦІЯ_1; ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" - ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримані за цими електронними адресами: КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради - ІНФОРМАЦІЯ_1; ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" - ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується роздруківками електронного листування, які містяться у матеріалах справи.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 року у cправі №911/1808/21, де, зокрема, вказано, що порядок використання для обміну документами електронної пошти встановлено Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", в якому зазначено, що порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 13.07.2023 року у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

22.04.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (позивач) та Комунальним некомерційним підприємством "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради (відповідач) укладено договір № 12/Т22/1 про закупівлю послуг з "Пара, гаряча вода та пов`язана продукція" (далі договір), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу послуги "Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (централізоване постачання теплової енергії та гарячої води)", а відповідач оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Кількість послуги, за умовами п.1.2 договору становить 1 256,833Гкал.

Строк надання послуг, сторони погодили у п.1.3 договору, а саме: з 01.03.2022 року по 24.05.2022 року включно.

Відповідно до п.1.1 договору ціна договору становить: 3 521,69 грн. за 1 Гкал. Загальна вартість теплової енергії, що постачається відповідачу протягом строку надання послуг, вказаного в п.1.3 договору, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, складає 4 426176,20грн.

За умовами п.3.2 договору вартість договору може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін на підставі належним чином оформленої додаткової угоди до договору.

У разі зміни тарифів, позивач повідомляє відповідача відповідно до п.6.3.3 договору. Відповідач здійснює розрахунки за спожиті послуги за новими тарифами з моменту їх введення (п.3.3 договору).

Порядок здійснення розрахунків сторони погодили у розділі 4 договору.

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, згідно з діючими тарифами на період постачання теплової енергії, затвердженими в установленому порядку, та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності - розрахунковим способом (п.4.2. договору).

Відповідно до п.4.3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Якщо послуги надавались неповний календарний місяць - розрахунковим періодом є кількість календарних днів за відповідний місяць, протягом яких надавались послуги.

У п.4.4 договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати оплату послуг на підставі акту виконаних робіт шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 10 банківських днів з дати підписання акту. У разі затримки бюджетного фінансування, оплата за послуги здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідачем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Відповідач, за умовами п.4.6 договору, зобов`язався сплатити позивачу вартість теплової енергії, спожитої до моменту укладення цього договору з моменту надання послуги.

За умовами п.4.7 договору остаточний розрахунок відповідач здійснює до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови своєчасного надання позивачем акту виконаних робіт.

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2022 року (п.10.1 договору).

В частині строку надання послуг позивачем, відповідно до п.10.2 договору, договір діє до завершення воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, до 24.05.2022 року включно.

Відповідно до п.10.3 договору в частині розрахунків договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

Сторони згідно ч.3 ст.631 ЦК України встановили, що умови даного договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.03.2022 року (п.10.4 договору).

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору, якими сторони п.10.1 договору виклали у новій редакції.

Відповідно до п.1.1 додаткової угоди № 2 від 22.08.2022 року до договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання та діє до завершення воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, до 20.11.2022 року, включно. Останнім днем дії договору вважається 20.11.2022 року.

За умовами п.1.1 додаткової угоди № 3 від 01.09.2022 року до договору, сторони погодили внести зміни до абзацу другого п.3.1, п.3.4 розділу 3 "Ціна договору", а саме: загальна вартість теплової енергії, що постачається споживачу протягом строку надання послуг, вказаного в п.1.3 договору, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, складає 4 426 176,20грн., в тому числі:- бюджету Харківської міської територіальної громади - 4 351 953,00грн.; власні надходження - 74 223,20грн.

Джерело фінансування закупівлі послуг: бюджет Харківської міської територіальної громади, власні надходження.

Послуги за договором надавались позивачем відповідачу в нежитлові приміщення корпусів лікарні та харчоблоку за адресою: м. Харків, вул. Балакірєва, 3А (додаток № 1 до договору).

На виконання умов договору позивач в період з березня по травень 2022 року надав послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 4 426 176,20грн., що підтверджується актами виконаних робіт на вказану суму, наявними в матеріалах справи.

Позивач посилається на те, що за період з березня по травень 2022 року було спожито теплової енергії на суму 4 426 174,32грн.

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, за спожиту теплову енергію розрахувався з порушенням строків, погоджених сторонами у договорі.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 77 922,60грн. за період з 11.04.2022 року по 22.11.2022 року та інфляційні втрати в розмірі 674 419,79грн. за період квітень-листопад 2022 року.

15.05.2023 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов виходив, зокрема з того, що відповідач у визначений договором строк оплату за спожиту теплову енергію здійснив з порушенням строків, що підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи платіжними дорученнями, а саме: № 1398 від 27.06.2022 року на суму 10 597,89грн., № 1397 від 27.06.2022 року на суму 63 625,31 грн., № 125 від 23.11.2022 року на суму 3 245 166,08грн., № 126 від 23.11.2022 року на суму 859 164,45грн. та № 127 від 23.11.2022 року на суму 247 620,59грн.; підписавши договір про закупівлю послуг з "Пара, гаряча вода та пов`язана продукція" № 12/Т22/1 від 22.04.2022 року, відповідач був обізнаний про існуючий порядок розрахунків, у тому числі правові наслідки порушення строків розрахунку.

Колегія суддів з такими висновками місцевого господарського суду не погоджується та зазначає на таке.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України ).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Апелянт, посилається на наступні докази, що містяться у матеріалах справи та, зокрема зазначає на таке.

Акт звіряння розрахунків за 2022 рік та бухгалтерська відомість по рахунку 3.6.1 в розумінні ст. 76 ГПК України не є належними доказами своєчасного складення та надання відповідачу актів виконаних робіт, оскільки не містить жодного посилання на акти виконаних робіт, їх номери та дати складення.

Бухгалтерську відомість по рахунку 3.6.1 позивач міг скласти в будь-якій бухгалтерській програмі та заповнити дані в ньому на власний розсуд.

Господарським судом першої інстанції не взято до уваги доводи відповідача про дати, наявні у акті № 160 та акті № 161, що складені позивачем, а саме те, що акт № 160 датовано 31.03.2022 року, акт № 161 містить дату - 28.04.2022 року, оскільки з огляду на нумерацію цих актів очевидно, що вони складались в один день, а не з проміжком часу у 28 днів.

Так, сума, що вказана позивачем у акті № 160 та сума, що вказана позивачем в акті звіряння розрахунків та бухгалтерській відомості по рахунку 3.6.1 за березень - різні.

Сума, що вказана позивачем у акті № 160 за березень, становить 3 308 793,27 грн.; сума, нарахована за березень, в акті звіряння розрахунків та бухгалтерській відомості по рахунку 3.6.1 становить 3 308 791,39 грн.

Відповідач має підписаний позивачем акт № 160 із зазначенням у ньому суми 3 308 791,39 грн., але дата акту вказана 16.11.2022 року, а тому визначити в який саме час (якими датами) та в якому саме документі позивачем зазначено правильні дані, відповідач не має змоги, що викликає сумнів у правильності ведення бухгалтерського обліку позивачем.

А тому, на думку апелянта, акт звіряння розрахунків за 2022 року та бухгалтерська відомість по рахунку 3.6.1, не є належними та допустимими доказами того, що позивач своєчасно складав акти виконаних робіт.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться додані позивачем до позовної заяви платіжні доручення про здійснену відповідачем наступну оплату.

Так, в платіжних дорученнях № 125, № 126 та № 127 від 23.11.2023 року у призначенні платежу є посилання на акти виконаних робіт та дати цих актів, а саме: платіжне доручення № 125 від 23.11.2023 року-посилання на акт № 160 від 16.11.2022 року; платіжне доручення № 126 від 23.11.2023 року - посилання на акт № 161 від 16.11.2022 року; платіжне доручення № 127 від 23.11.2023 року - посилання на акт № 242 від 16.11.2022 року.

Також, апелянт вказує на таке.

Позивачем було прийнято оплату по вказаним платіжним дорученням, як таку, що проведено належним чином та не заперечувалось щодо зазначення у вказаних платіжних дорученнях змісту призначеного платежу з посиланням на акти саме з такими датами.

Відповідач не отримував від позивача будь-яких звернень про те, що платежі проведено не належним чином або ж було порушено будь-які правила бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Позивачем не заявлялося відповідачу про те, що в платіжних дорученнях вказані недостовірні дані, зокрема що неправильно вказані дати, що стверджує той факт, що акт звіряння розрахунків за 2022 року та бухгалтерська відомість по рахунку 3.6.1, не є належним та допустимим доказом того, що позивач своєчасно складав акти виконаних робіт.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.12.2020 року у справі №916/499/20, на які, також, посилається апелянт, де, зокрема, вказано на те, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним, доказом факту здійснення будь-яких господарських : поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Вчинення боржником дій, прийнятих кредитором, і буде виконання зобов`язання.

А отже, акт звіряння розрахунків за 2022 року та бухгалтерська відомість по рахунку 3.6.1, що наявні у матеріалах справи, не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження факту того, що позивач своєчасно складав акти виконаних робіт, оскільки акт не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Відповідач не погоджується також з висновками місцевого господарського суду, що при здійсненні розрахунку 3% річних та збитків від інфляції позивачем було застосовано п. 4.9 договору, оскільки станом на 31.12.2022 року позивачем підписано акт звіряння розрахунків за 2022 рік, підписанням якого позивач визнає, що сума до нарахування становила 0,00 грн.

Так, зі змісту п. 4.7 договору обов`язку відповідача зі сплати за послуги кореспондує обов`язок позивача зі своєчасного складення актів виконаних робіт.

Умовами п. 4.4 договору передбачено, що зобов`язання споживача зі сплати грошових коштів може бути виконано у певний строк - протягом 10 банківських днів з дати підписання акту, або зобов`язання може бути виконано при настанні певної події - протягом 5 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Тобто, даний пункт договору передбачає альтернативне виконання зобов`язання.

Умовами п. 4.7 договору визначено, що остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови своєчасного надання теплопостачальною організацією акту виконаних робіт.

Пунктом 6.3.4 договору передбачено обов`язок теплопостачальної організації своєчасно надавати для отримання споживачем акти виконаних робіт.

Відповідно до ст. 539 ЦК України альтернативним є зобов`язання, в якому боржник зобов`язаний вчинити одну з двох або кількох дій. Боржник має право вибору предмета зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. В альтернативному зобов`язанні здійснення будь-якого з передбачених у договорі (законі) дій є належним виконанням.

Відповідно до ст. 203 ГК України господарське зобов`язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. У разі якщо зобов`язана сторона належним чином виконала одне з двох або кількох зобов`язань, щодо яких вона мала право вибору (альтернативне зобов`язання), господарське зобов`язання припиняється виконанням.

А отже, беручи до уваги те, що позивачем не доведено своєчасного складення актів виконаних робіт, правових підстав для стягнення 3% річних в розмірі 77 922,60грн., збитків від інфляції в розмірі 674 419,79грн.на підставі ст. 625 ЦК України, не має.

Також, апелянт вказує на те, що оплата за енергоносії та комунальні послуги здійснювалась відповідачем за рахунок бюджетних коштів, оскільки Комунальне некомерційне підприємство "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" є одержувачем бюджетних коштів та, що фінансування закупівлі здійснювалось з коштів бюджету Харківської міської територіальної громади на суму 4 351 953,00 грн.

Так, пунктом 38 ч.1 ст. 2 Бюджетного Кодексу України визначено, що одержувач бюджетних коштів - суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

Відповідно до рішенням 9 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 22.12.2021 року №205/21 "Про бюджет Харківської міської територіальної громади на 2022 рік", оплата за енергоносії та комунальні послуги, які споживаються бюджетними установами, розташованими в будівлях, які є на балансі (в управлінні) Харківської міської територіальної громади, здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Відповідач посилається на те, що як підприємство, яке є одержувачем бюджетних коштів та отримує грошові кошти на оплату спожитих енергоносіїв та комунальних послуг з міського бюджету, при отриманні бюджетного фінансування виконувало всі залежні від нього заходи для перерахування коштів позивачу; стягнення надмірної грошової суми з відповідача, яка за своєю суттю має компенсаційний характер, а не є боргом не відповідає суспільним інтересам населення м. Харкова, оскільки заклад безперервно працював та продовжує працювати під час воєнних дій (артилерійських обстрілів м. Харкова та прилеглих населених пунктів), виконує соціальну важливу функцію з надання медичної допомоги населенню міста.

Так, відповідно до Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року № 309 (далі - Порядок № 309), для взяття бюджетного фінансового зобов`язання в органах Казначейства та для здійснення оплати коштів розпорядники та одержувачі бюджетних коштів подають до відповідного органу Казначейства оригінали документів, що підтверджують факт узяття бюджетного фінансового зобов`язання - тобто акти виконаних робіт.

А тому, виходячи з того, що підставою для проведення оплати органом казначейства є акти виконаних робіт, які складаються теплопостачальною організацією, для взяття бюджетного фінансового зобов`язання в органах Казначейства та для здійснення оплати коштів, є слушними аргументи апелянта на те, що відповідач, як одержувач бюджетних коштів зміг їх подати для оплати органам Казначейства за умови, коли позивачем такі акти були сформовані та надані відповідачу.

Окрім того, зі змісту ст. 613 ЦК України слідує, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 4 ст. 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Тобто, позивач, своєчасно не склавши акти виконаних робіт сам створив такі умови, за якими відповідач не міг здійснити розрахунки з бюджетних коштів без належно оформлених актів позивачем.

Колегія суддів також враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 20.05.2021 року у справі №910/2711/20, де, зокрема, суд касаційної інстанції вказав на те, що суд апеляційної інстанції з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, застосував до спірних правовідносин норми ст. ст. 612, 613 ЦК України, ст. ст. 220, 221 ГК України, відповідно до яких кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, а прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Таким чином, з огляду на положення ст.ст. 612, 613 ЦК України, прострочення відповідача не настало, оскільки внаслідок прострочення позивача, який не виконав свій обов`язок щодо своєчасного складення актів виконаних робіт, зобов`язання відповідача не могло бути виконане своєчасно.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, місцевий господарський суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 року у справі слід скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю, стягнувши з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.2 ст. 275, ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 року у справі №922/978/23 скасувати повністю.

Ухвалити нове рішення.

У позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61103, м. Харків, вул. Балакірєва,3, ) на користь Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради (61103, м. Харків, провулок Балакірєва, 3 А, ) 16 927,71 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 30.08.2023 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя М.М. Слободін