ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2023 р. Справа№ 927/488/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 03.08.2023:

від прокуратури -Гаврилюк О.М. (прокурор)

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023

у справі № 927/488/23 (суддя Моцьор В.В.)

за позовом Керівника Прилуцької окружної прокуратури

в інтересах держави в особі Срібнянської селищної ради Чернігівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 16 240,12 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та пояснень

Керівником Прилуцької окружної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Срібнянської селищної ради Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" про:

- визнання недійсними додаткових угод №4 від 11.10.2021, №5 від 02.11.2021, №6 від 10.11.2021, №7 від 26.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладених між Срібнянською селищною радою Чернігівської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" ();

- стягнення з відповідача коштів у сумі 16 240,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при укладанні між позивачем та відповідачем спірних додаткових угод було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи те, що вищезазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач-2 сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 16 240,12 грн надлишково сплачених позивачем коштів.

Короткий зміст заперечень проти позову

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що підстави для здійснення самостійного представництва інтересів держави в суді у цій справі відсутні, оскільки прокурор звернувся в інтересах особи, яка не має статусу позивача у справах щодо оскарження процедури закупівлі. Відповідач вважає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України позовна заява прокурора підлягає залишенню без розгляду. Крім того, прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто те, що вони є нікчемними, а тому відповідно до презумпції правомірності правочину вони є правомірними; спірні додаткові угоди укладені відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», а їх підписання відбувалось за згодою сторін. Спірні кошти були сплачені позивачем відповідачу на підставі Договору та додаткових угод, які не є нікчемними та не визнанні судом недійсними, а отже не можуть вважатись безпідставно набутими.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсною додаткову угоду №4 від 11.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладеного між Срібнянською селищною радою Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів".

Визнано недійсною додаткову угоду №5 від 02.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладеного між Срібнянською селищною радою Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів".

Визнано недійсною додаткову угоду №6 від 10.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладеного між Срібнянською селищною радою Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів".

Визнано недійсною додаткову угоду №7 від 26.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладеного між Срібнянською селищною радою Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на користь Срібнянської селищної ради Чернігівської області кошти в сумі 16 240,12 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на користь Чернігівської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 13 420,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що

- прокурором доведено фактичні обставини, з якими закон пов`язує визнання оспорюваних Додаткових угод №4 від 11.10.2021, №5 від 02.11.2021, №6 від 10.11.2021, №7 від 26.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладених між Срібнянською селищною радою Чернігівської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (), недійсними на момент їх укладення, а тому спірні додаткові угоди укладено з порушенням вимог п.2 ч.5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі, то відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними;

- внаслідок укладення з порушенням вимог закону спірних додаткових угод з місцевого бюджету селищною радою безпідставно сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 16 240,12 грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 16 240,12 грн., що документально підтверджується наявними матеріалами справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" 12.06.2023 (згідно поштового трекера на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023 у справі № 927/488/23 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано наступних доводів:

- відсутність у прокурора повноважень звертатись з позовом у даній справі, оскільки прокурором не обґрунтовано наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді;

- відсутні підстави для здійснення прокурором представництва інтересів держави у цій справі, оскільки прокурор звернувся в інтересах особи, яка не має статусу позивача у справах щодо оскарження процедур закупівлі, проведених відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі";

- питання здійснення закупівель можуть перевірятися під час державного фінансового контролю згідно з приписами Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»;

- судом першої інстанції неправильно застосовані норми п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо можливості змінювати ціну за одиницю товару декілька разів не більше ніж на 10%, залежно від коливання ціни товару на ринку протягом дії договору;

- обґрунтовуючи необхідність укладання додаткових угод про зміну ціни скаржник надав експертні висновки Харківської торгово-промислової палати та цінові довідки Харківської торгово-промислової палати, інформацію з веб-сайту ДП "Оператор ринку" (hhtps://www.oree.com.ua) і доводив, що суд першої інстанції повинен був прийняти як належні та допустимі докази перераховані висновки, із змісту яких вбачається, що відбувалось коливання ціни на ринку в бік збільшення;

- матеріалами справи підтверджуються обставини, що внесення змін до договору про закупівлю було обґрунтованим та документально підтвердженим;

- суд не належним чином оцінив експертні висновки Харківської торгово- промислової палати, цінові довідки Харківської торгово-промислової палати, інформацію з веб сайту ДП "Оператор ринку" (hhtps://www.oree.com.ua) з аналізу яких вбачається, що відбувалось коливання ціни електроенергії в бік збільшення;

- для збільшення ціни Договору, відповідач кожного разу у відповідності до законодавства України, зокрема пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, частини шостої статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 № 3304-04/33869-06 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії", умов Договору, зверталось до Олишівської селищної ради із відповідними листами і для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку використовувало інформацію з веб-сайту ДП "Оператор ринку" (hhtps://ww.oree.com.ua) та експертні висновки, цінові довідки ТПП;

- оспорювані додаткові угоди укладені відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року № 922-VIII, забезпечують баланс інтересів сторін;

- між TOB "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" та Срібнянською селищною радою було правомірно укладено додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару до договору, оскільки такі зміни відповідають нормам чинного законодавства, а саме Закону України "Про публічні закупівлі";

- зміст додаткових угод до Договору не суперечать Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, у зв`язку з чим підстави для визнання їх недійсними та стягнення спірних коштів - відсутні.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

13.06.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від заступника керівниука Прилуцької окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, і який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи прокурора у відзиві зводяться до того, що:

- закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду, належним є звернення в особі хоча б одного з них;

- укладання додаткових угод з порушенням вимог законодавства свідчить про нераціональне і неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення інтересів держави у бюджетній сфері;

- Срібнянська селищна рада, як орган місцевого самоврядування, та який у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня (за рахунок яких здійснювалася закупівля), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель;

- недотримання норм законодавства у сфері публічних закупівель у зв`язку з укладенням з порушенням вимог закону додаткових угод, призвело до безпідставної зміни істотних умов договору після його укладення та збільшення ціни за одиницю товару, покладення на бюджетну установу економічно невигідних зобов`язань щодо необгрунтованого витрачання бюджетних коштів;

- виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі;

- у спірних правовідносинах інтереси держави та позивача повністю збігаються, селищна рада є отримувачем коштів, які надійдуть у разі їх стягнення з відповідача;

- Срібнянська селищна рада, яка забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів, була замовником закупівлі, а також стороною договору, за яким за бюджетні кошти закуплено товар згідно оспорюваних додаткових угод та з його рахунків виділено кошти на оплату за договором, права та охоронювані законом інтереси якого порушено внаслідок укладення додаткових угод та на рахунок якого повинні бути повернуті безпідставно (надмірно) сплачені грошові кошти, має повноваження контролю за використанням виділених їй бюджетних коштів та звернення до суду - є належним позивачем у даних спірних правовідносинах;

- наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Срібнянської селищної ради та звернення до суду із позовом у даній справі з огляду на незаконне укладення додаткових угод, на підставі яких сплачено бюджетні кошти у надмірній сумі, і невжиттям самостійно уповноваженим органом у спірних правовідносинах, ефективних заходів щодо усунення таких порушень;

- ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» під час укладення додаткових угод щодо внесення змін та доповнень до договору, всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» збільшено ціну електроенергії без належного підтвердження наявності коливання ціни після укладання договору та попередніх додаткових угод (в період між їх укладення), у зв`язку з чим останні підлягають визнанню недійсними, а розмір надмірно сплачених коштів в сумі 16 240,12 грн., - підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

- експертні висновки Харківської торгово-промислової палати, цінові довідки Харківської торгово-промислової палати не є належними доказами, які підтверджують наявність коливання ціни електроенергії у порівнянні з моментом укладення Договору та з моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару, а отже, не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», а додаткові угоди укладені за відсутності належного підтвердження факту коливання ціни на електроенергію за відповідні періоди дії договору;

- посилання відповідача на вимоги ч. 6 ст. 67 Закону України «Про ринок електричної енергії» - є необґрунтованим;

- внаслідок укладення з порушенням вимог закону спірних додаткових угод з місцевого бюджету селищною радою безпідставно сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 16 240,12 грн., а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 16 240,12 грн.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 927/488/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/488/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023 у справі № 927/488/23.

04.07.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 927/488/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023 у справі № 927/488/23, розгляд справи призначено на 03.08.2023.

На адресу суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" про проведення судового засідання у справі № 910/2392/22, яке призначено на 03.08.2023, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідно до положень статті 197 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" (адв. Бузина Н.В.) про проведення судового засідання у справі № 927/488/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 03.08.2023 з`явився прокурор

Представник скаржника (відповідача) - Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" - не з`явився в судове засідання, також не прийняв участь в режимі відеоконфереції поза приміщенням суду, і в телефонному режимі повідомив про неможливість увійти в ситему та просив розглядати справу без його участі.

Позивач - Срібнянська селищна рада Чернігівської області в судове засідання представників не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема через особистий кабінет в системі «Електронний суд», про що складено відповідну довідку.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що матеріали справи містять достатні обсяг документів, які є необхідними для розгляду справи, учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників спору в судове засідання обов`язковою не визнавалась, дійшов висновку, що неявка представників позивача та відповідача в судове засідання, - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги та справи, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Прокурор в судовому засіданні 03.08.2023 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 05.01.20210 Срібнянською селищною радою на веб-порталі публічних закупівель "Prozorro" розміщено оголошення про проведення відкритих торгів № UA-2021-01-05-000299-b із закупівлі 140 000 кВт/год електричної енергії на 2021 рік, вартістю 432 600,00 грн з терміном постачання до 31.12.2021.

За результатами проведених торгів переможцем визнано ТОВ "Енера Чернігів" з ціновою пропозицією у розмірі 432 600,00 грн з ПДВ.

19.01.2021 між ТОВ "Енера Чернігів" (далі - Постачальник) та Срібнянською селищною радою (далі - Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, цей договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається Сторонами, з урахуванням Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно з п. 2.1 Договору, Постачальник продає електричну енергію (код за ЕЗС ДК 012:00-5 Електрична енергія) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (спожитої/купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Обсяги закупівлі електричної енергії за цим Договором визначені у Додатку №1 до Договору (п.2.2. Договору).

У п. 3.1 Договору встановлено, що термін поставки (передачі) товару по 31 грудня 2021 року включно.

Місце поставки (передачі) товару: 17300, Чернігівська область, смт Срібне, вул. Миру, 43А (п.3.2. Договору).

За умовами пунктів 5.1. - 5.3. загальна вартість цього Договору становить 432 600,00 грн, крім того ПДВ 72 100 грн, в т.ч. кошти відшкодування вартості спожитої іншими орендарям електричної енергії 25 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 4166,67 грн.

Ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим Договором становить 2,575 грн без ПДВ, разом з ПДВ 3,09 грн.

До загальної вартості цього Договору включено витрати на послуги з передачі електричної енергії за регульованими тарифами. На дату підписання Договору регульований тариф на передачу електричної енергії, затверджений в установленому порядку, становить 0,352716 грн.

Ціна за одиницю товару за Договором може змінюватися з дотриманням сторонами норм, передбачених частиною 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Пунктом 5.9. Договору сторони визначили, що фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається згідно з даними приладів обліку та фіксується в акті прийому-передачі електричної енергії.

Договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 13.1.).

За умовами п. 13.6. Договору, істотні умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема підпункт 13.6.2., збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Сторони протягом дії Договору щомісячно вносять зміни до нього в частині ціни за одиницю товару в разі коливання ціни товару на роздрібному ринку електричної енергії. В такому випадку постачальник (учасник) письмово звертається до споживача (замовника) щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою (завіреними копіями довідок) компетентного органу, а саме Торгово-промислової палати України та/або її регіональних представництв, або ДП «Держзовнішінформ», або ДП «Укрпромзовнішекспертиза» щодо коливань цін на товар за розрахунковий та попередній періоди на роздрібному ринку електричної енергії.

Пунктом 13.8. Договору сторони визначили, що в разі необхідності зміни істотних умов договору, в т.ч. зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку та/або зміни регульованої ціни (тарифу), сторона ініціатор такої зміни зобов`язана підготувати та направити на погодження іншій стороні проект змін до цього Договору в формі додаткової угоди (додаткового договору). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну умов Договору, в 10-денний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Зміни до договору про закупівлю оформляються в такій самій формі, що й договір про закупівлю, а саме в письмовій формі шляхом укладення додаткового договору (угоди).

19.01.2021 Споживач підписав заяву-приєднання до умов Договору (Додаток №3). У заяві-приєднанні зазначено початок постачання електричної енергії з 01.01.2021.

Відповідно до Комерційної пропозиції, що є додатком № 4 до Договору, ціна постачання електричної енергії - 3,09 грн/кВт/год з ПДВ.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, Відповідач неоднаразово звертався до позивача з листами, в яких зазначав про збільшення ціни на електричну енергію та просив підписати додаткові угоди щодо зміни такої ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію на ринку України відповідачем додано цінові довідки Харківської торгово-промислової палати № 2277-3/21 від 21.09.2021, № 2271-4/21 від 21.09.2021 та експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021, №2949/21 від 10.11.2021.

Зокрема, ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати № 2277-3/21 від 21.09.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на ринку «на добу наперед» (РДН) ОЕС України за 1 мВт/год станом на 12.09.2021 становила 1889,08 грн; станом на 17.09.2021 - 2374,09 грн; відсоток коливання ціни +25,67%.

Ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати № 2277-4/21 від 21.09.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на ринку «на добу наперед» (РДН) ОЕС України за 1 мВт/год станом на 06.09.2021 становила 2261,59 грн; станом на 14.09.2021 - 2596,47 грн; відсоток коливання ціни +14,81%.

Експертним висновком Харківської торгово-промислової палати № 2631/21 від 21.10.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на ринку «на добу наперед» (РДН) ОЕС України за 1 мВт/год станом на 14.09.2021 становила 2596,47 грн; станом на 19.10.2021 - 2840,05 грн; відсоток коливання ціни +9,38%.

Експертним висновком Харківської торгово-промислової палати №2710/21 від 29.10.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на ринку «на добу наперед» (РДН) ОЕС України за 1 мВт/год за 03.10.2021 становила 2535,12 грн; за 28.10.2021 - 3113,44 грн; відсоток коливання ціни +22,81%; за 19.10.2021 - 2840,05 грн, за 28.10.2021 - 3113,44 грн; відсоток коливання ціни +9,63%.

Експертним висновком Харківської торгово-промислової палати №2949/21 від 10.11.2021 установлено, що середньозважена ціна електроенергії на ринку «на добу наперед» (РДН) ОЕС України за 1 мВт/год за 28.10.2021 становила 3113,44 грн; за 06.11.2021 - 3415,42 грн; відсоток коливання ціни +9,70%.

04.10.2021, ТОВ "Енера Чернігів" та Срібнянська селищна рада уклали додаткову угоду № 3 про внесення змін та доповнень до Договору, що поширює свою дію на відносини сторін з 01.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 4% і викласти п.1 Додатку № 2 «Комерційна пропозиція» до Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) - 3,19948 грн за 1 кВт/год з ПДВ.

11.10.2021 між ТОВ "Енера Чернігів" та Срібнянською селищною радою укладено додаткову угоду № 4 про внесення змін та доповнень до Договору, що поширює свою дію на відносини сторін з 02.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,4% і викласти п.1 Додатку № 2 «Комерційна пропозиція» до Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) - 3,46708 грн за 1 кВт/год з ПДВ.

02.11.2021 між ТОВ "Енера Чернігів" та Срібнянською селищною радою укладено додаткову угоду № 5 про внесення змін та доповнень до Договору, що поширює свою дію на відносини сторін з 01.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,38% і викласти п.1 Додатку № 2 «Комерційна пропозиція» до Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) - 3,75919 грн за 1 кВт/год з ПДВ.

10.11.2021 між ТОВ "Енера Чернігів" та Срібнянською селищною радою укладено додаткову угоду № 6 про внесення змін та доповнень до Договору, що поширює свою дію на відносини сторін з 02.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,63% і викласти п.1 Додатку № 2 «Комерційна пропозиція» до Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) - 4,08722 грн за 1 кВт/год з ПДВ.

26.11.2021 між ТОВ "Енера Чернігів" та Срібнянською селищною радою укладено додаткову угоду № 7 про внесення змін та доповнень до Договору, що поширює свою дію на відносини сторін з 01.11.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,7% і викласти п.1 Додатку № 2 «Комерційна пропозиція» до Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тариф) - 4,44946 грн за 1 кВт/год з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що в період з січня по листопад 2021 року відповідач поставив позивачу електроенергію у кількості 133 889 кВт/годна суму 432 600,00 грн за актами прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії, складеними сторонами в двосторонньому порядку, а саме:

-№ 28036ВЦ/15734/1 від 31.01.2021 у січні 2021 року - 34529 кВт/год на загальну суму 106694,62 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/32766/1 від 28.02.2021 у лютому 2021 року - 21078 кВт/год на загальну суму 65131,02 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/49796/1 від 31.03.2021 у березні 2021 року - 17485 кВт/год на загальну суму 54028,66 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/66496/1 від 30.04.2021 у квітні 2021 року - 11022 кВт/год на загальну суму 34057,98 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/83041/1 від 31.05.2021 у травні 2021 року - 7819 кВт/год на загальну суму 24160,72 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/98064/1 від 30.06.2021 у червні 2021 року - 4316 кВт/год на загальну суму 13336,44 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/113744/1 від 31.07.2021 у липні 2021 року - 5616 кВт/год на загальну суму 17353,44 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/129349/1 від 31.08.2021 у серпні 2021 року - 7884 кВт/год на загальну суму 24361,56 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/145177/1 від 30.09.2021 у вересні 2021 року - 8444 кВт/год на загальну суму 29275,99 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/161668/1 від 31.10.2021 у жовтні 2021 року - 15601 кВт/год на загальну суму 63764,78 грн з ПДВ;

-№28036ВЦ/176498/1 від 30.11.2021 у листопаді 2021 року - 95 кВт/год на загальну суму 434,80 грн з ПДВ.

Також, матеріалами справи підтверджується, що позивач перерахував відповідачу кошти за поставлену електроенергію у кількості 133 889 кВт/годна суму 432 600,00 грн, на підтвердження чого надано платіжні доручення:

-№ 108 від 16.02.2021 - 32806,53 грн; № 181 від 16.02.2021 - 1307,07 грн, № 182 від 16.02.2021 - 36244,00 грн, № 118 від 07.02.2021 - 36337,02 грн,

-№ 342 від 17.03.2021 - 2450,37 грн; № 397 від 25.03.2021 - 86,52 грн, № 343 від 17.03.2021 - 40689,12 грн, № 359 від 17.03.2021 - 21905,01 грн,

-№ 525 від 14.04.2021 - 26190,84 грн; № 526 від 14.04.2021 - 37,08 грн, № 527 від 14.04.2021 - 25591,38 грн, № 528 від 14.04.2021 - 2209,35 грн,

-№ 705 від 14.05.2021 - 14133,66 грн; № 706 від 14.05.2021 - 17353,44 грн, № 707 від 14.05.2021 - 2499,81 грн, № 708 від 14.05.2021 -71,07 грн,

-№ 786 від 11.06.2021 - 11353,12 грн; № 787 від 11.06.2021 - 1062,50 грн, № 788 від 11.06.2021 - 8837,40 грн, № 789 від 11.06.2021 - 2907,70 грн,

-№ 898 від 13.07.2021 - 469,1 грн; № 925 від 15.07.2021 - 5111,44 грн, № 899 від 13.07.2021 - 1473,93 грн, № 927 від 15.07.2021 - 6281,97 грн,

-№ 1085 від 12.08.2021 - 5407,50 грн; № 1115 від 13.08.2021 - 1745,85 грн, № 1116 від 13.08.2021 - 4801,86 грн, № 1117 від 13.08.2021 -5398,23 грн,

-№ 1360 від 16.09.2021 - 1810,74 грн; № 1364 від 16.09.2021 - 7422,18 грн, № 1365 від 16.09.2021 - 12347,64 грн, № 1366 від 16.09.2021 -2781,00 грн,

-№ 1490 від 13.10.2021 - 187,22 грн; № 1520 від 18.10.2021 - 12391,33 грн, № 1521 від 18.10.2021 - 13486,93 грн, № 1522 від 18.10.2021 -3210,51 грн,

-№ 1748 від 18.11.2021 - 310,63 грн; № 1749 від 18.11.2021 -558,60 грн; № 1750 від 19.11.2021 -4133,53 грн; № 1751 від 19.11.2021 - 37361,31 грн; № 1752 від 19.11.2021 - 130,79 грн; № 1753 від 19.11.2021 - 21269,92 грн,

-№ 1992 від 15.12.2021 у сумі 434,80 грн.

Прокурор в позовній заяві вказував, що позивач відповідно до ціни електричної енергії, зазначеної у Договорі, повинен був сплатити за фактично поставлену електроенергію кошти у розмірі 416359,88 грн, натомість сплатив 432600,00 грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 16240,12 грн, які прокурор просив стягнути з відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

У підтвердження здійснення повідомлення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" до позовної заяви додано повідомлення про підготовку позову в інтересах держави в особі Срібнянської селищної ради, що підтверджено листом №54-75-2042вих-23 від 23.03.2023. Позивачем не оспорюється факт отримання зазначеного повідомлення прокуратури.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, прокурором подано позов в інтересах держави в особі селищної ради у зв`язку із невиконанням ними своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що прокурором вказані вимоги ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" виконано в повному обсязі, і враховуючи, що позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених за договором грошових сум на користь Олишівської селищної ради, розпорядника коштів місцевого бюджету, зазначення Олишівської селищної ради, як органу, в особі якого подано позов в інтересах держави, також є виправданим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п.38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі №922/1795/19 та від 07.04.2021 у справі №917/273/20.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції, прокурор звертався до Срібнянської селищної ради з листом №54-75-2042вих-23 від 23.03.2023, у якому повідомив про виявлені порушення законодавства при укладенні між позивачем та відповідачем додаткових угод щодо зміни ціни електричної енергії, а також вказував про необхідність відповідних заходів щодо усунення цих порушень шляхом подання відповідного позову про визнання недійсними Додаткових угод до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладених між Срібнянською селищною радою Чернігівської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" () та стягнення 16 240,12 грн.

Прокурор у позові наголошує, що Срібнянською селищною радою не вчинено дій щодо захисту власних інтересів, оскільки нею не вжито належних заходів до повернення надмірно сплачених коштів, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб організаційна-правова форма Срібнянської селищної ради - орган місцевого самоврядування.

Одним із основних принципів місцевого самоврядування за статтею 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування", орган місцевого самоврядування має право звертатись до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Водночас, судом першої інстанції вірно встановлено, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, виявлені порушення вимог законодавства про публічні закупівлі органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави в спірних правовідносинах, в особі Срібнянської селищної ради, не вжито належних заходів до повернення надмірно сплачених коштів за спірним договором, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що прокурор правильно визначив позивача у даній справі, оскільки Срібнянська селищна рада є стороною спірного правочину, юридичною особою, яка може від свого імені придбати майнові права та нести обов`язки, яка є розпорядником бюджетних коштів, здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок коштів місцевого бюджету згідно з законодавством України.

У постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18 суд касаційної інстанції зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (пункт 7. 23). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 914/225/18.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом у даній справі, з огляду на незаконне використання бюджетних коштів шляхом укладення оспорюваних додаткових угод на підставі яких сплачено кошти у надмірній сумі, і невжиттям уповноваженими органами у спірних правовідносинах, заходів щодо усунення таких порушень, що в сукупності свідчить про наявність підстав для звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави в особі Срібнянської селищної ради.

Доводи відповідача у цій частині є безпідставними та обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає також, що можливість використання відповідачем спірних коштів, становить суспільний інтерес, а їх неповернення не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Разом з тим, потенційно факт перерахування на адресу відповідача безпідставно бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції відхиляє як необгрунтовані та безпідставні доводи скаржника про передчасність звернення прокурора з відповідним позовом в інтересах держави в особі позивача.

Також, доводи скаржника про те, що питання здійснення закупівель можуть перевірятися під час державного фінансового контролю згідно з приписами Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» - судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані та безпідставні, оскільки з огляду на вищенаведені приписи закону, він не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду, належним є звернення в особі хоча б одного з них. Наведена правова позиція висвітлена також у постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей".

За п.1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, установлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише в випадках і на умовах, установлених договором або законом.

За приписами статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначені Законом України "Про публічні закупівлі".

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

За пунктами 6, 11 та 22 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі":

- договір про закупівлю це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару;

- замовники це суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону;

- предмет закупівлі це товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до частин 1 - 3 статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами частини 4 статті 41 вказаного Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (в тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника в разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент укладення Договору) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується в випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

В абзаці 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, за якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно в випадках, визначених частиною 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за п. 2 - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни електричної енергії на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки п. 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов договору в разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише в випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення) щодо внесення змін.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, позивач та відповідач уклали договір про постачання електричної енергії споживачу № 28036ВЦ від 19.01.2021, за результатами процедури закупівлі на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі". На момент підписання Договору сторони погодили всі його істотні умови - предмет, ціну, строк виконання зобов`язань за Договором, що узгоджується з положеннями частини 3 статті 180 ГК України та Законом України "Про публічні закупівлі".

Виходячи з умов пунктів 2.2., 5.1. та 5.2. Договору, загальний обсяг постачання електричної енергії складав 140000 кВт/год; ціна електричної енергії на момент укладання Договору - 3,09 грн за 1 кВт/год (з ПДВ); загальна вартість Договору - 432 600,00 грн (з ПДВ).

Додатковими угодами №№ 3-7 змінені істотні умови Договору, зокрема за підсумком: збільшено ціну за одиницю товару з 3,09 грн до 4,44946 грн за 1 кВт/год та зменшено обсяги постачання з 140000 кВт/год до 97200 кВт/год. Фактично ціна за 1 кВт/год (одиницю товару) збільшилася на 44%, в той час як замовлений обсяг електричної енергії зменшився, порівняно з погодженим на 30,57%.

Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод до Договору відповідач обґрунтував коливанням ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження якого (коливання) надав міській раді цінові довідки Харківської торгово-промислової палати № 2277-3/21 від 21.09.2021, № 2271-4/21 від 21.09.2021 та експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021, №2949/21 від 10.11.2021.

З наведеного слідує, що оскаржувані додаткові угоди укладені сторонами на підставі п. 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (про що зазначено в п. 1 цих угод).

Відповідно до п. 4 частини 3 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальник має в чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів у порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

За п. 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), в разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, в тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

У разі надання в установленому порядку електропостачальником споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (в тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг та/або "останньої надії") та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення), про що зазначається в повідомленні:

1) достроково розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - в разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізніше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору;

2) зміненим на запропонованих електропостачальником умовах - якщо споживач не надав електропостачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін в установлений цим пунктом термін.

Аналогічні положення про необхідність повідомлення споживача не пізніше ніж за 20 днів до застосування змін умов договору про постачання електричної енергії викладені у п. 13.2. Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу, який є Додатком № 5 до ПРРЕЕ.

Враховуючи зміст наведених норм, при внесенні змін до договору про постачання електричної енергії споживачу, нова ціна електричної енергії може бути застосована постачальником не раніше ніж через 20 днів, після повідомлення споживача про її зміну, в разі відсутності письмової заяви споживача про незгоду та/або неприйняття запропонованої ціни впродовж цього строку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, сторонами не був дотриманий вказаний двадцятиденний строк при укладенні оскаржуваних додаткових угод, у той час як нова ціна застосована сторонами, як правило, на початок розрахункового періоду, що передував зверненню постачальника до споживача з повідомленням про зміну (збільшення) ціни електричної енергії.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", в Україні функціонує єдиний ринок "на добу наперед" (РДН) та внутрішньодобовий ринок (ВДР). Купівля-продаж електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку здійснюється за правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Особливості проведення торгів, оприлюднення результатів, розрахунків та вказаних ринків визначаються Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308, відповідно до яких:

- розрахунковий період - мінімальний відрізок часу, щодо якого визначаються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії на РДН/ВДР (60 хвилин);

- торги на РДН - процес визначення обсягів та ціни на електричну енергію для розрахункових періодів доби постачання відповідно до цих Правил та одномоментний процес купівлі та продажу електричної енергії на РДН;

- торги на ВДР - процес визначення обсягів та цін на електричну енергію для розрахункових періодів доби постачання після завершення торгів на РДН та впродовж доби постачання відповідно до цих Правил та одномоментний процес купівлі та продажу електричної енергії на ВДР.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії" ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" визначається для кожного розрахункового періоду оператором ринку за принципом граничного ціноутворення на основі балансу сукупного попиту на електричну енергію та її сукупної пропозиції, а на внутрішньодобовому ринку - за принципом ціноутворення "по заявленій (пропонованій) ціні" відповідно до правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку. Ціни на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку є вільними (ринковими) цінами.

За результатами торгів відповідно до правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку оприлюднюються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії для кожного розрахункового періоду та інші показники.

На підтвердження коливання ціни на електричну енергію відповідач надав поивачу цінові довідки Харківської торгово-промислової палати № 2277-3/21 від 21.09.2021, № 2271-4/21 від 21.09.2021 та експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021, №2949/21 від 10.11.2021.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено удом апеляційної інстанції, вказані експертні висновки та цінові довідки ТПП містять лише інформацію щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України за різні періоди часу, що є відмінними за тривалістю, без урахування дати укладення Договору та погодження сторонами його істотних умов, а саме ціни.Згідно з приміткою: довідки носять фактографічно-інформаційний характер.

Цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 2271-4/21 від 21.09.2021 та експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021, №2949/21 від 10.11.2021 (якими обґрунтоване укладення додаткових угод №4 від 11.10.2021, №5 від 02.11.2021, №6 від 10.11.2021, №7 від 26.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021) порівнюють певні дати та періоди (обрані хаотично), що відмінні за своєю тривалістю, та не обґрунтовують тенденцію коливання ціни (зростання), що встановлена сторонами на момент укладення договору (19.01.2021).

Водночас, п. 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачає дотримання пропорційності збільшення ціни за одиницю товару до коливання ціни на ринку.

Пропорційність означає рівність, співрозмірність двох відношень до порівняння.

Як обгрунтовано встановив суд першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, ціну електроенергії на ринку необхідно порівнювати за співмірні проміжки часу, наприклад, місяць з місяцем, декаду з декадою, а не на вибіркові дати в різних розрахункових періодах, при цьому, обов`язково таке порівняння має бути проведене починаючи з моменту укладення Договору, що відображатиме реальну тенденцію коливання ціни на ринку.

Визнання недійсною будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, відтак, є похідною від попередніх додаткових угод, та підлягає визнанню недійсною, оскільки змінює ціну більш як на 10% (сумарно) в порівнянні до ціни, що погоджена сторонами на момент укладення Договору.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надані відповідачем цінові довідки Харківської торгово-промислової палати № 2277-3/21 від 21.09.2021, № 2271-4/21 від 21.09.2021 та експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021, №2949/21 від 10.11.2021 - не є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність коливання ціни електроенергії в порівняні з моментом укладення Договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до Договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару (починаючи з додаткової угоди №4 від 11.10.2021), а отже не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору як це передбачено п. 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додаткові угоди №4 від 11.10.2021, №5 від 02.11.2021, №6 від 10.11.2021, №7 від 26.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладені за відсутності належного підтвердження факту коливання ціни на електроенергію за певні періоди дії Договору, починаючи з моменту його укладення, та з порушенням вимог щодо повідомлення позивача про початок застосування нової ціни. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога в тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення "каскадних" додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 Цивільного кодексу України).

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, Товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.

В силу особливостей функціонування ринків РДН та ВДР ціна купівлі-продажу електричної енергії є динамічною, тобто коливання ціни відбуваються постійно в залежності від попиту та пропозиції, часу доби та сезону, інших чинників, що не міг не знати та не враховувати відповідач, здійснюючи свою діяльність з купівлі електроенергії на майданчиках РДН та ВДР, та формуючи тендерну пропозицію щодо спірної закупівлі.

Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Як вірно встановив суд першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, Срібнянська селищна рада Чернігівської області мала беззаперечне право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій відповідача про збільшення ціни, підписала спірні додаткові угоди, як наслідок, ціна 1 кВт/год електричної енергії значно збільшилась, а обсяг поставки електроенергії за Договором зменшився.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що укладення оспорюваних додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України "Про публічні закупівлі" підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

При цьому, доводи скаржника про те, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто те, що вони є нікчемними, відхилені судом апеляційної інстанції з огляду на те, що предметом заявленого прокурором позову є визнання додаткових угод недійсними у зв`язку з порушенням сторонами вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при їх укладенні.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявнмииу справі доказами в сукупності підтверджується та не спростована відповідачем наявність фактичних обставин, з якими Закон пов`язує визнання додаткових угод №4 від 11.10.2021, №5 від 02.11.2021, №6 від 10.11.2021, №7 від 26.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021 недійсними на момент їх укладення, оскільки оскаржувані додаткові угоди суперечать п. 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, установлених статтею 5 цього Закону, що свідчить в сукупності про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Обов`язок повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу "Купівля-продаж".

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції укладеного Договору.

Відповідно до умов Договору (п. 2.2., п. 5.2.), з урахуванням Додаткової угоди № 3 від 04.10.2021, відповідач повинен був поставити позивачу - 140000 кВт/год електричної енергії за ціною 3,09 грн за 1 кВт/год, а з 01.09.2021 за ціною 3,19948 грн за 1 кВт/год.

Як вбачається з підписаних сторонами актів прийняття - передавання товарної продукції - активної електричної енергії, за вказаний період обсяг постачання склав 133889 кВт/год.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснив оплату поставленої в січні-листопаді 2021 року електричної енергії на суму 432600,00 грн, що підтверджується наданими платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

З огляду на первісну ціну у Договорі за 1 кВт/год - 3,09 грн (з ПДВ), та з урахування додаткової угоди № 3 від 04.10.2021, згідно якої ціна за 1 кВт/год збільшилась з 01.09.2021 до 3,19948 грн, без урахування додаткових угод №№4-7 Срібнянська селищна рада повинна була сплатити за фактично поставлену електроенергію наступні суми: за січень 2021 року - 106 694,62 грн (34529 кВт/год х 3,09 грн); за лютий 2021 року - 65 131,02 грн (21078 кВт/год х 3,09 грн); за березень 2021 року- 54 028,65 грн (17485 кВт/год х 3,09 грн); за квітень 2021 року - 34 057,98 грн (11022 кВт/год х 3,09 грн); за травень 20201 року - 24160,72 грн (7819 кВт/год х 3,09 грн); за червень 2021 року - 13 336,44 грн (4316 кВт/год х 3,09 грн); за липень 2021 року - 17 353,44 грн (5616 кВт/год х 3,09 грн); за серпень 2021 року - 24 361,56 грн (7884 кВт/год х 3,09 грн); за вересень 2021 року - 27 016,41 грн (8444 кВт/год х 3,19948 грн); за жовтень 2021 року - 49915,09 грн (15601 кВт/год х 3,19948 грн); за листопад 2021 року - 303,95 грн (95 кВт/год х 3,19948 грн). Загалом, Срібнянська селищна рада повинна була сплатити 416 359,88 грн з ПДВ ((109749 кВт/год х 3,09 грн)+( 24140 кВт/год х 3,19948 грн)).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що різниця між сумою коштів, які фактично перераховано ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» (432600,00 грн) за електроенергію по ціні, визначеної з урахуванням додаткових угод, та сумою за електроенергію по ціні відповідно до Договору від 19.01.2021 № 28036ВЦ та Додаткової угоди № 3 від 04.10.2021 без урахування додаткових угод №№4-7, становить 16 240,12 грн (432 600,00 грн - 416 359,88 грн).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що отримана відповідачем оплата у сумі 16 240,12 грн підлягає стягненню з відповідача в межах заявлених вимог на підставі частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, а тому вимоги прокурора в цйі частині є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що станом на момент розгляду спору у даній справі в суді апеляційної інстанції, справа № 905/1097/21 закінчена переглядом Великою Палатою Верховного Суду, про що винесено відповідну постанову від 21.06.2023, у зв`язку з чим клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі - залишається без розгляду.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 викладено висновки наступного змісту:

- у відносинах щодо розрахунків з постачальником природного газу за договором комунальний заклад, який є розпорядником бюджетних коштів, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у зобов`язальних правовідносинах (див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у підпунктах 6.27-6.29 постанови від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 та підпунктах 6.30-6.32 постанови від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18);

- використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади;

- оскільки засновником комунального закладу та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального закладу, а також зобов`язаний контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету. Схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 у справі № 904/5558/20 (підпункти 5.50, 5.51) та від 21.12.2022 у справі № 904/8332/21 (пункт 33).

Вказані висновки Великої Палати узгоджуються з висновками судів першої та апеляційної інстанції у даній справі.

З огляду на викладене, оцінивши усі наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги прокурора є законними та обгрунтованими та підлягають задоволенню, як такі, що доведені належними, допустимими та більш вірогідними доказами в сукупності, а доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження. Усі інші доводи, обгрунутвання, заяви та посилання учасників спору судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні справи, прооте не впливають на висновки суду апеляційної інстанції, викладені у даній постанові.

Отже, вищенаведені та усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, доводи скаржника є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі та визнано недійсними додаткову угоду №4 від 11.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладеного між Срібнянською селищною радою Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів", додаткову угоду №5 від 02.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладеного між Срібнянською селищною радою Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів", додаткову угоду №6 від 10.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладеного між Срібнянською селищною радою Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів", додаткову угоду №7 від 26.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу №28036ВЦ від 19.01.2021, укладеного між Срібнянською селищною радою Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів", а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на користь Срібнянської селищної ради Чернігівської області кошти в сумі 16 240,12 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про задоволення позовних вимог прокурора.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023 у спраів № 927/488/23, за наведених скаржником доводів та обґрунтувань апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023 у спраів № 927/488/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.05.2023 у спраів № 927/488/23 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/488/23 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 28.08.2023.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала