РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.08.2023Справа № 910/7665/23
Господарський суд міста Києва у складі судді І.О. Андреїшиної, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, 22, ідентифікаційний код 36086124)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, 40, )

про стягнення 53 974,88 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 65 522,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Судом встановлено, що сторони належним чином повідомлялися про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19.06.2023 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що не погоджується з наданим позивачем звітом № 3369 від 01.05.2023, оскільки він не є судовою експертизою та складений з порушенням методики. Крім того, відповідач зазначає, що замовив висновок судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «CHERY JETOUR X70», д.р.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 58 177,40 грн. Також відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що оскільки вартість відновлювального ремонту становить 58 177,40 грн, розмір франшизи за полісом ЕР 211605847 становить 2600,00 грн, сума страхового відшкодування, яка була виплачена раніше - 44 029,45 грн, то відповідач здійснив доплату страхового відшкодування у розмірі 11 547,45 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №00096790 від 16.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2023 провадження у справі №910/7665/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 11 547,45 грн - закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору; вирішено подальший розгляд у справі за позовними вимогами Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснювати про стягнення 53 974,88 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.07.2022 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 208.22.2695148 (надалі - договір), предметом якого є страхування транспортного засобу «CHERY JETOUR X70», д.р.з. НОМЕР_1 .

31.10.2022 о 13:22 в с. Калинівка Броварського району Київської області по вул. Ігорєва, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом FORD TOURNEO CONNECT, номерний знак НОМЕР_2 , допустив зіткнення з автомобілем CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/6165/22 від 30.11.2022.

01.11.2022 власник транспортного засобу «CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 ,звернувся до позивача із заявою про страхового відшкодування на рахунок СТО Філія ПРАТ "УАК" АЦ Київ.

Відповідно до рахунку-фактури № від 03.11.2022 варість ремонту склала 113 525,15 грн.

Згідно страхових актів №3.22.04660-1 та №3.22.04660-2 страхове відшкодування становить 108 222,96 грн та 3 929,32 грн.

Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування згідно з платіжними дорученнями № 60839344 від 17.11.2022 та № 68808474 від 16.03.2023 на рахунок СТО Філія АЦ Київ у загальній сумі 112 152,28 грн.

Відповідно до ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди в межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої в деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , застрахована відповідачем на підставі полісу серії ЕР № 211605847 з лімітом відповідальності по майну в сумі 160 000,00 грн та франшизою 2 600, 00 грн.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач у силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", з урахуванням положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», набув право вимоги до відповідача.

У даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності транспортного засобу FORD TOURNEO CONNECT, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , тобто, особи винної в ДТП, що не заперечується відповідачем, має відшкодовувати збитки, які були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору ним направлялась відповідачу заяву за вих. № 3.22.04660 від 31.10.2022 про виплату страхового відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,0) транспортного засобу CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , склала 116 280,74 грн з ПДВ, що підтверджується звітом №3369 від 01.05.2022, який надано позивачем.

Також відповідачем надано висновок експерта № 352.23ЕД від 14.06.2023 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених транспортному засобу CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного транспортному засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 58 177,40 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що лютому 2022 відповідач здійснив виплату стахового відшкодування позивачу з вирахуванням франшизи в розмірі 44 029,95 грн.

Крім того, судом встановлено, що в процесі розгляду справи відповідачем сплачено на відповідачем здіснено доплату страхового відшкодування у розмірі 11 547,45 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №00096790 від 16.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2023 провадження у справі №910/7665/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 11 547,45 грн - закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору; вирішено подальший розгляд у справі за позовними вимогами Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснювати про стягнення 53 974,88 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив повністю суму страхового відшкодування позивачу, останній звернувся до суду з позовом про стягнення 53 974,88 грн (65 522,33 грн- 11547,45 грн) суми страхового відшкодування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 з аналогічних спорів, в яких зазначено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводиться ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 28.01.2020 у справі №917/500/18, від 20.03.2018 у справі №911/482/17).

Отже, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рахунку № від 03.11.2022, виставленого ПАТ «Українська автомобільна корпорація», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , складає 113 525,15 грн, з урахуванням ПДВ.

Суд зазначає, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу CHERY JETOUR X70, номерний знак НОМЕР_1 , визначена у звіті, який наданий позивачем №33 від 01.05.2023 в сумі 116 280,74 грн, ближча до суми, виставленої до оплати станцією технічного обслуговування, ніж сума визначена в наданому відповідачем висновку експерта № 352.23ЕД від 14.06.2023 в сумі 58 177,40 грн.

При цьому, дослідивши подані позивачем та відповідачем ремонтні калькуляції, судом встановлено, що у ремонтній калькуляції № 24438 від 31.10.2022, яка була надана відповідачем до суду, вказано: «Марка CHERY GRAND TIGGO», тоді як транспортним засобом, який зазнав механічних пошкоджень, внаслідок ДТП, яка мала місце 31.10.2022, є "CHERY JETOUR X70".

Також суд враховує, що перелік запчастин та виконаних робіт у звіт,і наданому позивачем, ближчий до переліку робіт, визначених у рахунку № від 03.11.2022.

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

У пунктах 8.15- 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено таке: "8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Підсумовуючи наведене вище, за висновком суду, правомірними є вимоги позивача про відшкодування відповідачем виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 53 974,88 грн (112 152,28 грн (вартість відновлювального ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу) - 44 029,95 грн + 11 547,45 грн (сплачена сума відповідачем страхового відшкодування) - 2 600, 00 грн (франшиза)).

Доказів сплати відповідачем суми страхового відшкодування позивачу в розмірі 53 974,88 грн матеріали справи не містять та відповідачем у порядку передбаченому ГПК України суду таких доказів не надано.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 53 974,88 грн виплаченого страхового відшкодування

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, 40, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, 22, ідентифікаційний код 36086124) страхового відшкодування у розмірі 53 974 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн 88 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.08.2023

Суддя І.О. Андреїшина