ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

31 серпня 2023 року м. ХарківСправа № 677з-23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши заяву (вх. № 677з від 29 серпня 2023 року) про вжиття заходів забезпечення позову до подання

позовної заяви Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13; ),
до осіб, що можуть набути статус відповідачів: Громадська організація «Міжрегіональний фонд сприяння працевлаштуванню» (61052, місто Харків, вулиця Полтавський шлях, будинок 22; ), Комуністична партія України (04070, місто Київ, вулиця Борисоглібська, будинок 7; ),
про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2023 року особа, яка може набути статус позивача, Міністерство юстиції України, звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову (вх. № 677з) до подання позовної заяви шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Карла Лібкнехта (вул. Благовіщенська) буд. 15, приміщення 12, м. Лозова, Харківської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10;

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Карла Лібкнехта (вул. Благовіщенська) буд. 15, приміщення 12, м. Лозова, Харківської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10.

Заяву про забезпечення позову особа, яка може набути статус позивача, обґрунтовує наступним.

У 2014 році Міністерство юстиції України звернулось до суду з позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України у зв`язку із порушенням партією статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні», чинної на момент подання позовної заяви. Вказана справа розглядалась понад 8 років та рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі № 826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022, позов Міністерства юстиції України до Комуністичної партії України задоволено. Передано майно, кошти та інші активи Партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. У ході виконання Мін`юстом судового рішення в частині передачі майна, коштів та інших активів Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави встановлено, що після подання позовної заяви Мін`юсту Комуністичною партією України (далі - КПУ) відчужене належне їй майно на користь Громадської організації «Міжрегіональний фонд сприяння працевлаштуванню» на підставі договору дарування, який є фіктивним, а тому підлягає визнанню недійним у судовому порядку. Особа, яка може набути статус позивача, вважає, що спірне майно має бути повернено у власність КПУ і в подальшому передане державі, про що Мін`юстом буде подано відповідний позов.

Враховуючи вищевикладене, особа, яка може набути статус позивача, вважає, що на сьогодні існують об`єктивні ризики того, що ГО може вчинити дії, пов`язані із відчуженням спірного майна, отже застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, без їх застосування інтереси держави Україна будуть порушені.

Розглянувши заяву особи, яка може набути статус позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п. ч. 1, 4 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Відповідно до статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою, що може набути статус відповідача дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи, що може набути статус відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів особи, що може набути статус відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів особи, що може набути статус позивача від можливих недобросовісних дій з боку особи, що може набути відповідача з тим, щоб забезпечити особі, що може набути позивача реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову, окрім вищевикладеного, зводиться до того, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не повинен надавати оцінку доказам в обґрунтування вимог чи заперечень проти позову, робити висновки про існування або відсутність підстав для задоволення позову. В першу чергу суд повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зазначає, що існують об`єктивні ризики того, що Громадська організація «Міжрегіональний фонд сприяння працевлаштуванню» може вчинити дії, пов`язані із відчуженням спірного майна. Однак, заявником до суду не представлено жодного доказу на підтвердження вчинення Громадською організацією дій, спрямованих на створення певних перешкод щодо реалізації можливого майбутнього рішення суду. Так само, заявником не підтверджено доказами, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів особи, що може набути статус позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Сам заявник посилається на практику Верховного Суду від 15.08.2018 року у справі № 922/4587/13 де зазначено: «Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви».

При цьому, на запит суду 31 серпня 2023 року, отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження № 344838791. З цієї Інформації вбачається, що Громадська організація «Міжрегіональний фонд сприяння працевлаштуванню» набула право власності на спірне майно 18 червня 2015 року. З цього моменту та на момент отримання Інформації з Реєстру (звернення заявника з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви) пройшло більше 8 років. За цей час Громадською організацією «Міжрегіональний фонд сприяння працевлаштуванню» не вчинено жодних дій, що спрямовані на юридичне приховання майна або інші дії, що спрямовані на майбутню неможливість виконання потенційного судового рішення.

Суд звертає увагу, що відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України). Правомірне очікування ймовірності настання певних негативних наслідків має буде доведена заявником в загальному порядку відповідними доказами. Відсутність таких доказів позбавляє суд можливості здійснити забезпечення позову. В свою чергу, забезпечення позову за відсутності таких доказів буде вказувати на порушення ГПК України та неправомірного обмеження прав особи, що може набути статус відповідача по справі. В такий спосіб буде порушено загальні засади (принципи) господарського судочинства. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, у разі його постановлення на користь особи, що може набути статус позивача.

Таким чином, суд зазначає, що звертаючись із заявою про забезпечення позову заявник лише формально припускає, що невжиття заходів забезпечення позову позбавить його можливості задовольнити позовні вимоги і не наводить жодних доказів на підтвердження своєї позиції, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Міністерства юстиції України.

Керуючись статтями 30, 32, 136-140, 232-236 ГПК України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Міністерства юстиції України про забезпечення позову до подання позову (вх. № 677з від 29 серпня 2023 року) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу підписано 31 серпня 2023 року.

Суддя Н.В. Калініченко
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.