РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2023Справа № 911/1530/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (04073, м. Київ, пр-т Бандери Степана, 22)

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д)

про стягнення 22 645,14 грн

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» надійшла позовна заява з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 22 645,14 грн страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.05.2023 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» та додані до неї документи передано за територіальною підсудністю на розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу від 08.06.2023 позовну заяву № 911/1530/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 22 645,14 грн страхового відшкодування було передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 було залишено позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» без руху, встановлено позивачу шестиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

19.06.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви із додатковими документами до неї.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

12.07.2023 через загальний відділ діловодства суду (направлений засобами поштового зв`язку 06.07.2023) від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній заперечував проти позовних вимог у повному обсязі із посиланням на їх недоведеність та необґрунтованість та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Поряд із цим, у зв`язку з перебуванням судді Пукшин Л.Г. у щорічній відпустці у період з 07.08.2023 по 01.09.2023, повний текст складений та підписаний у перший робочий день після виходу судді з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

18.01.2021 року на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу КАСКО № 208.21.2579656 Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (позивач, страховик) було застраховано автомобіль марки Kia Sportage д.н. НОМЕР_1 , страхувальником та вигодонабувачем за яким є ОСОБА_1 .

19.02.2021 року о 09 год. 05 хв. в м. Черкаси по вул. Героїв Дніпра, 31, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Kia Sportage д.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу Skoda Fabia д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом) від 19.02.2021, відповідно до відомостей якого, Skoda Fabia д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 під час виїзду з автостоянки допустила зіткнення із припаркованим автомобілем Kia Sportage д.н. НОМЕР_1 , в наслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

23.02.2021 страхувальник звернувся до позивача з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу на рахунок СТО - ПАТ «Черкаси-Авто» страхового відшкодування для відновлювального ремонту транспортного засобу Kia Sportage д.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до рахунку-фактури ПАТ «Черкаси-Авто» № СК00000471 від 20.02.2021, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Kia Sportage д.н. НОМЕР_1 склала 55 159,06 грн платіжним дорученням № ЦО01446 від 05.03.2021.

За твердженням позивача, з метою досудового врегулювання спору останній звернувся до відповідача із заявою від 29.03.2021 № 2264/07-3.21.635 про виплату страхового відшкодування.

У відповідь на дану заяву відповідачем було здійснено часткову виплату страхового відшкодування у сумі 31 013,92 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом із вимогою про стягнення 22 645,14 грн, несплаченого відповідачем страхового відшкодування.

Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог вказував на їх необґрунтованість та невідповідність фактичним обставинам справи та чинному законодавству.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як зазначалось судом вище, дорожньо-транспортна пригода, що відбулася 19.02.2021 року, була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом).

Суд визнає європротокол як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного.

З набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" № 3045-VI від 17.02.2011 року, яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Так, відповідно до пункту 33.2 статті 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

На виконання Закону України № 3045-VI від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 року № 274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше.

За умовами статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що наявне в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 19.02.2021 є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про учасника ДТП А (Skoda Fabia д.н. НОМЕР_2 ) та учасника ДТП Б (Kia Sportage д.н. НОМЕР_1 ), зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР/200151759 щодо автомобіля Kia Sportage д.н. НОМЕР_1 ).

Також, суд зазначає, що відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку із тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно з відомостями європротоколу від 19.02.2021 та відповідної схеми, ДТП відбулася з вини водія автомобіля Kia Sportage д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Таким чином, судом за змістом означених документів встановлено обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Тобто, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

З урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України "Про страхування", у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

Судом встановлено, що страховик за договором добровільного страхування прийняв Європротокол як належний доказ настання страхового випадку та виплатив за ним страхове відшкодування у розмірі 55 159,06 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ЦО01446 від 05.03.2021, та звернувся з даним позовом до суду про відшкодування здійснених виплат зі страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Поряд із цим, судом зазначається, що згідно з положенням ч. 4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем (в особі представника Михайленко І.В.) було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Kia Sportage», д.н. НОМЕР_3 , в присутності власника даного транспортного засобу та представника ПАТ «Черкаси-Авто» про що складено відповідний протокол огляду ТЗ, на підставі якого, в подальшому, відповідачем було складно звіт № 74-D/12/08 від 19.02.2021, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу склала 37 122,44 грн з ПДВ.

Поряд із цим, зі змісту складеного протоколу вбачається (п.5 та п.6) що заміна кваліфікації стану призначених до ремонту або заміна запчастин і вузлів не може бути здійснена без узгодження з відповідачем, а якщо під час ремонту будуть виявлені приховані пошкодження, про це слід повідомити відповідача з метою складення додаткового протоколу. В іншому випадку відповідач не приймає до розгляду претензій щодо зазначених пошкоджень.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів узгодження та повідомлення відповідача про виявлені приховані пошкодження транспортного засобу та заміну запчастин.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та виходячи з наведених вище норм процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на спростування доводів відповідача щодо відсутності у нього обов`язку із відшкодування шкоди в порядку регресу у заявленій позивачем сумі.

У зазначеному аспекті слід зазначити, що відповідачем надано суду належні, допустимих та більш вірогідні докази на спростування заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача суми відшкодування в розмірі 4 608,52 грн (37 122,44 грн (вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, згідно зі звітом № 74-D/12/08 від 19.02.2021) - 1500,00 грн (франшиза) - 31 013,92 грн (сума виплачена відповідачем).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ідентифікаційний код: 00034186) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (04073, м. Київ, пр-т Бандери Степана, 22, ідентифікаційний код: 36086124) страхове відшкодування у розмірі 4 608 грн 52 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 546 грн 22 коп.

3. В іншій частині вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.09.2023

Суддя Л. Г. Пукшин