ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 серпня 2023 року справа № 922/1975/23

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Мартинюк І.О., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" (36034, Полтавська область. місто Полтава, провулок Хорольський, будинок 10, квартира 40, )

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАС-ГРУП" (43023, Волинська область, Луцький район, місто Луцьк, вулиця Карбишева, будинок 2)

про розірвання договору та стягнення 222 030 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дашко Максим Володимирович, адвокат, ордер серія ВІ №1093733 від 10.05.2023 (поза межами приміщення суду)

від відповідача: Щербюк Олег Юрійович, адвокат, ордер серія АС №1065440 від 07.07.2023

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАС-ГРУП" у якому просить:

1) розірвати договір купівлі-продажу товару бензинових генераторів К-PG3000EU5 в кількості 15 штук від 12.09.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАС-ГРУП";

2) стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАС-ГРУП" сплачені за договором кошти в сумі 222 030 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що ним було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАС-ГРУП" кошти у розмірі 222 030 грн. за поставку генераторів, однак відповідач товар не поставив, одержані кошти не повернув.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2023 постановлено передати матеріали справи №922/1975/23 за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області.

Протоколом автоматизованого розподілу від 13.06.2023 справу розподілено судді Дем`як В.М.

Ухвалою суду від 14.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.07.2023.

05.07.2023 від ТОВ "СТАС-ГРУП" через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшов відзив від 04.07.2023р. №17 на позовну заяву за вх.№01-75/3988/23 від 05.07.2023, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем.

Ухвалою суду від 17.07.2023 відкладено підготовче засідання на 02.08.2023.

Ухвалою суду від 02.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.08.2023.

07.08.2023 від ТОВ "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшли додаткові письмові пояснення від 05.08.2023р. за вх.№01-75/4651/23 від 07.08.2023 в обґрунтування позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні з посиланнями на обставини, викладені у позовній заяві, додаткових письмових поясненнях та на докази, долучені до матеріалів справи, пред`явлені до відповідача позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити у позові з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАС-ГРУП" (відповідач) було досягнуто домовленості щодо поставки товарно-матеріальних цінностей (бензинових генераторів K-PG3000EU5 в кількості 15 шт.), шляхом прийняття до виконання рахунку на оплату №33 від 12.09.2022

Відповідно до досягнутих між сторонами домовленостей, загальна вартість бензинових генераторів K-PG3000EU5 у кількості 15 шт. становить 222 030,00 грн.

12 вересня 2022 року ТОВ "СТАС-ГРУП" виставлено ТОВ "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" рахунок на оплату №33 від 12.09.2022 на суму 222 030,00 грн.

На виконання досягнутої домовленості позивачем згідно платіжного доручення №4175 від 12.09.2022 перераховано на рахунок ТОВ "СТАС-ГРУП" грошові кошти у розмірі 222 030,00 грн. з призначенням платежу: "Оплата за товар згідно рахунку №33 від 12.09.2022, ПДВ 20% 37005,00 грн.".

В порушення зобов`язальних відносин ТОВ "СТАС-ГРУП" не виконав поставку товару (бензинових генераторів K-PG3000EU5 у кількості 15 шт. становить 222 030,00 грн.).

З метою досудового врегулювання господарського спору щодо неналежного виконання ТОВ "СТАС-ГРУП" своїх зобов`язань позивачем 07.04.2023 на адресу ТОВ "СТАС-ГРУП" було направлено претензію від 06.04.2023 з вимогою повернення товариством безпідставно збережених перерахованих на підставі платіжного доручення №4175 від 12.09.2022 на загальну суму 222 030,00 грн. Зазначену вимогу було залишено боржником без відповіді та належного реагування та безпосереднього задоволення по суті шляхом повернення отриманих коштів.

Невиконання відповідачем вимог в частині повернення суми отриманих коштів позивача виступили підставою для звернення ТОВ "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу товару бензинових генераторів К-PG3000EU5 в кількості 15 штук від 12.09.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАС-ГРУП" та про примусове стягнення з ТОВ "СТАС-ГРУП" грошових коштів в загальному розмірі 222 030 грн.

Надаючи оцінку даним спірним правовідносинам, суд виходив із такого.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, яка кореспондується з ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У позивача та відповідача виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору поставки укладеного шляхом прийняття до виконання рахунку на оплату №33 від 12.09.2022 на суму 222 030,00 грн.

За умовами угоди щодо поставки товару позивач взяв на себе зобов`язання оплатити бензинові генератори К-PG3000EU5 в кількості 15 штук на загальну суму 222 030,00 грн., повідомити відповідача про проведену оплату та отримати оплачений товар шляхом самовивозу.

Суд встановив, що позивач виконав зобов`язання щодо здійснення попередньої оплати в розмірі 100% вартості товару (бензинових генераторів К-PG3000EU5 в кількості 15 штук), що підтверджується платіжним дорученням №4175 від 12.09.2022 на суму 222 030,00 грн., а відповідач виконав зобов`язання щодо передачі оплачених генераторі, що підтверджується видатковою накладною №39 від 16.09.2022р.

Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Суд, дослідив долучену до матеріалів справи відповідачем видаткову накладну №39 від 16.09.2022р. на суму 222 030,00 грн. (оригінал видаткової накладної оглянуто в судовому засіданні), встановив, що видаткова накладна на поставку ТОВ "СТАС-ГРУП" товарно-матеріальних цінностей ТОВ "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" підписана уповноваженими представниками сторін, скріплена відтисками печаток господарюючих суб`єктів, містить в собі всі визначені чинним законодавством обов`язкові реквізити, в повному об`ємі відображає зміст та обсяги здійсненої сторонами на її підставі господарської операції.

Також податкову накладну від 12.09.2022 №23, якою підтверджується здійснення відповідачем визначених положеннями Податкового кодексу України, зокрема, статтею 201 Кодексу, заходів щодо підготовки, виписки за результатами господарських операцій з відпуску позивачу товару (бензинових генераторів К-PG3000EU5 в кількості 15 штук) на загальну суму 222 030,00 грн. податкової накладної, її реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних, подальшого задекларування податкового кредиту за результатами господарських операцій.

За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України, обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 03 червня 2022 року по справі № 922/2115/19, якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за видатковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною.

У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом.

Отже, суд вважає встановленим факт передачі позивачу та отримання останнім товару на загальну суму 222 030,00 грн., відповідно до видаткової накладної №39 від 16.09.2022р. та податкової накладної від 12.09.2022 №23., згідно рахунку на оплату №33 від 12.09.2022.

Відтак, суд встановив, що укладений між ТОВ "ПАРТНЕР-ГРУП-ЛТД" та ТОВ "СТАС-ГРУП" договір поставки товару (бензинових генераторів К-PG3000EU5 в кількості 15 штук) є виконаний сторонами.

Враховуючи вище викладені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення

складено 24.08.2023.

Суддя В. М. Дем`як