30.08.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/511/23
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М.,
Секретар судового засідання Матіяш М. П.
За участю: представника позивача Микити Т. В.
встановив, що 16.08.2023, судом винесено рішення про часткове задоволення позову та стягнуто з ТОВ "Моноліт Будінвест" на користь ТОВ "Весттрансбуд" - 310 000 грн основного боргу, 62 000 грн - штрафу; 26 753,42 грн- пені та 5989,6 грн - судового збору.
21.08.2023, представник позивача подав суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн. В обґрунтування заяви послався на ст. ст. 16, 123, 126, 129 ГПК України. На підтвердження факту понесення витрат долучив копії договору про надання правової (правничої допомоги) від 18.05.2023, акту приймання-передачі наданих послуг від 23.05.2023, акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 16.08.2023, платіжних інструкцій №3085 від 29.05.2023 та №3123 від 17.08.2023.
Суд призначив вищевказану заяву до розгляду в судовому засіданні на 30.08.2023.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що заяву представника ТОВ "Весттрансбуд" про стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 грн., слід задоволити.
При цьому суд врахував наступне.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.
Статтею 244 ГПК України передбачено право суду ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Витрати на професійно правничу допомогу належать до судових витрат (п. 1. ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Приписами ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з вимогами частини восьмої ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Факт понесення позивачем судових витрат, зокрема, в сумі 7 500 грн, підтверджено договором про надання правової (правничої допомоги) від 18.05.2023, актом приймання-передачі наданих послуг від 23.05.2023, актом №2 приймання-передачі наданих послуг від 16.08.2023 та платіжними інструкціями №3085 від 29.05.2023 та №3123 від 17.08.2023.
Вказане узгоджується з позицією викладеною Європейським судом в рішенні винесеному у справі "East/West Alliance Limited" проти України.
Так, Європейський суд в означеному рішенні вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи встановлено те, що п. 3.1 договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.05.2023, сторони погодили розмір гонорару за надання правової допомоги по стягненню коштів за договором поставки від 13.07.2022 №15/07/22 (тобто договору, невиконання якого мало наслідком звернення позивача з даним позовом), у фіксованій сумі 7 500 грн.
За наведених обставин, відсутності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн слід покласти на відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 74, 77, 86, 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд
заяву представника ТОВ "Весттрансбуд" про стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 грн - задоволити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Повне додаткове рішення складено 05.09.2023.
Суддя І. М. Скапровська