ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2023 Справа № 914/726/22

За позовом:Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Яворського Тараса Михайловича, Львівська обл., м. Дрогобич
про:стягнення 4 462,10 грн. заборгованості
Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники сторін:
від позивача:Турчиняк Я.І. представник;
від відповідача:Репак В.В. адвокат.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

У квітні 2022 АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (далі Позивач, АТ «Львівгаз») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Яворського Тараса Михайловича (далі Відповідач, ФОП Яворський Т.М.) 4 462,10 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.07.2022 (суддя Кітаєва С.Б.) позов задоволено повністю, стягнуто з ФОП Яворського Т.М. на користь АТ «Львівгаз» 3`940,11 грн. основного боргу, 55,56 грн. 3% річних, 275,39 грн. пені, 191,04 грн. інфляційних втрат, 2`481,00 грн. судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі №914/726/22 апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 06.07.2022 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 у справі №914/726/22 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково та стягнуто з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6`000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 06.03.2023 у справі №914/726/22 касаційну скаргу АТ «Львівгаз» задоволено частково, скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 06.07.2022, постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 та додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 у справі №914/726/22, справу №914/726/22 передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №914/726/22 передано на розгляд судді Крупнику Р.В.

Ухвалою від 27.03.2023 суд прийняв справу №914/726/22 до розгляду, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначив на 20.04.2023.

20.04.2023 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 05.05.2023.

05.05.2023 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 19.05.2023.

Ухвалою від 19.05.2023 судом відкладено судове засідання на 29.05.2023.

29.05.2023 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 06.07.2023.

Ухвалою від 06.07.2023 судове засідання у справі відкладено на 24.07.2023.

Ухвалою від 24.07.2023 суд відклав судове засідання у справі на 31.07.2023.

31.07.2023 судом оголошувалась перерва у судовому засіданні до 25.08.2023.

У судове засідання 25.08.2023 представник позивача з`явився, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 25.08.2023 з`явився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи АТ «Львівгаз».

Позов обґрунтовано тим, що 01.01.2016 між позивачем та відповідачем укладено Договір розподілу природного газу №09427BIMQRFP016, шляхом підписання останнім Заяви-приєднання до типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

За умовами Договору, що підтверджується додатками №4 до заяви-приєднання відповідач отримував послуги з розподілу газу на об`єктах у м. Стрий на вул. Успенська, 40, вул. Успенська, 40Б, майдан Ринок 11, вул. 22-го Січня, 11.

Як зазначає позивач, свої обов`язки за Договором він виконав належним чином, однак відповідач не здійснив оплати за послуги з розподілу газу за період з квітня 2021 по січень 2022 року. А тому позивач просить стягнути з ФОП Яворського Т.М. основну суму заборгованості за вказаний період, а також інфляційні втрати, пеню та три відсотки річних, нараховані на вказану суму заборгованості.

В позовній заяві АТ «Львівгаз» також покликається на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 18.02.2021 у справі №922/1703/22 про те, що згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору.

Враховуючи те, що Договір №09427BIMQRFP016 не розірвано, у позивача відсутні підстави для припинення розподілу природного газу.

Аргументи ФОП Яворського Т.М.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з таких підстав:

1) За Договором розподілу природного газу позивач надавав послуги відповідачу лише на об`єкті у м. Стрий на вул. Успенська, 40Б. Відповідач не має жодного відношення до об`єктів у м. Стрий, майдан Ринок, 11 та м. Стрий, вул. 22-го Січня, 11 вказаних у додатках №4 «Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача».

2) За спірний період позивач не надавав послуг розподілу газу, оскільки відповідно до п. 2.2. Договору розподілу природного газу обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. Однак, за заявою відповідача №СЛ-6086-790-0421 від 09.04.2021 точки обліку за адресою м. Стрий, вул. Успенська, 40 та м. Стрий, вул. Успенська, 40Б було вилучено.

3) На підставі заяви ФОП Яворського Т.М. №СЛ-6086-790-0421 від 09.04.2021 Договір розподілу природного газу №09427BIMQRFP016 було розірвано, що підтверджується Актом про припинення газопостачання №238 від 19.04.2021 із відміткою про те, що відповідачу припинено газопостачання в м. Стрий на вул. Успенська, 40, 40Б у зв`язку з розірванням договору розподілу природного газу.

4) Позовні вимоги є необґрунтованими, з огляду на правову позицію Верховного суду викладену в постанові від 27.09.2022 у справі №914/3254/21 про те, що саме механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи виключає можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподілу (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

01.01.2016 між позивачем (Оператор ГРМ) та відповідачем (Споживач) укладено Договір розподілу природного газу №09427BIMQRFP016 (далі Договір №09427BIMQRFP016), шляхом підписання останнім Заяви-приєднання до типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (Т. 1 а.с. 11).

За умовами укладеного Договору №09427BIMQRFP016 (Т. 1 а.с. 22) сторони погодили наступне:

- оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені Договором (пункт 2.1);

- обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ (пункт 2.2);

- облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 5.1);

- оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 6.1);

- тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (пункт 6.2);

- величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (пункт 6.3);

- оплата вартості послуги з розподілу природного газу за Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ (пункт 6.6).

Як вбачається з Заяви-приєднання №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016 до умов договору розподілу природного газу в ній зазначено персоніфіковані дані щодо Споживача та його об`єкта, зокрема вказано, що об`єктом для розподілу газу є ТЦ «Магнат» за адресою: м. Стрий, вул. Успенська, 40Б.

Також з Заяви прослідковується, що додатками до Договору є в тому числі Додаток №4 «Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача».

Позивачем до позовної заяви долучено чотири примірники Додатку №4 до Договору (Т. 1 а.с. 12-15) згідно котрих точками комерційного обліку Споживача є об`єкти, які знаходяться за адресами:

1) м. Стрий, вул. Успенська, 40;

2) м. Стрий, вул. Успенська, 40Б;

3) м. Стрий, майдан Ринок, 11;

4) м. Стрий, вул. 22-го Січня, 11.

З долучених позивачем Додатків №4 відповідач не визнає підписання додатків де точками комерційного обліку є об`єкти в м. Стрий, майдан Ринок, 11 та м. Стрий, вул. 22-го Січня, 11.

Натомість як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, підписання Додатків №4 в яких вказано точки комерційного обліку в м. Стрий на вул. Успенська, 40 та вул. Успенська, 40Б пояснюється тим, що першочергово проект газофікації було виготовлено на нежитлові приміщення, що знаходяться в м. Стрий на вул. Успенська, 40, однак в подальшому цим приміщенням присвоєно поштово-адресний номер вул. Успенська, 40Б. На підтвердження своїх слів, представником долучено до матеріалів справи Робочий проект від 2006 року реконструкції нежитлових приміщень з добудовою під торговий комплекс на вул. Успенська, 40 в м. Стрий (Т. 2 а.с. 222-229), а також Рішення Виконавчого комітету Стрийської міської ради №393 від 22.11.2007 (Т. 2 а.с. 189) згідно котрого Виконавчий комітет вирішив надати поштово-адресний номер №40Б по вул. Успенській нежитловій будівлі, яка розташована за адресою Успенська, 40 (колишня макаронна фабрика) та належить ФОП Яворському Т.М. та ТОВ «Ґазда».

Як вбачається з матеріалів справи, 09.04.2021 ФОП Яворський Т.М. звернувся до Стрийського відділення АТ «Львівгаз» із заявою №СЛ-6086-790-0421 (Т. 2 а.с. 188) в якій просив вилучити точки обліку за адресою м. Стрий, вул. Успенська, 40 та м. Стрий, вул. Успенська, 40Б, номери лічильників Matrix G-10-001166 та Matrix G-10-005207 з Договору №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016 та провести перерахунок РЗП на 2021р. а також дані точки просив відрізати від газової мережі.

На підставі вказаного звернення, представниками АТ «Львівгаз» виконано роботи з припинення газопостачання на об`єктах за наведеними вище адресами, про що складено Акт на припинення газопостачання та пломбування запірних пристроїв №238 від 19.04.2021 (Т. 2 а.с.190). Вказані обставини визнаються позивачем також в листі від 01.05.2023 (Т. 2 а.с. 203), адресованому адвокату відповідача.

З Акту №238 від 19.04.2021 прослідковується, що відповідачу припинено газопостачання в м. Стрий на вул. Успенська, 40, 40Б у зв`язку з розірванням договору розподілу природного газу, а точки відрізано методом зварки на межі балансового розмежування.

Крім цього, як зазначено начальником Стрийського відділення АТ «Львівгаз» в службовій записці від 27.04.2023 (Т. 2 а.с. 130 на звороті) процедура вилучення точок обліку передбачає відрізання об`єкта на межі балансової належності та зняття лічильників. А тому, лічильники Matrix G-10-001166 та Matrix G-10-005207 було знято, про що складено Акти вилучення з експлуатації (держповірка) ПЛГ №5315 та №5316 від 29.04.2021 (Т. 1 а.с. 105-106).

У вказаних Актах, поміж іншого, зазначено, що ПЛГ демонтовано, технічну перемичку відрізано від мережі і заварено.

Як вбачається з позовної заяви, предметом даного позову є матеріально-правові вимоги АТ «Львівгаз» про стягнення з ФОП Яворського Т.М. заборгованості у розмірі 3 940,11 грн. за надані послуги з розподілу природного газу (потужності) за період з квітня 2021 року по січень 2022 року, а також 55,56 грн. три відсотки річних, 275,39 грн. пені та 191,04 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату послуг із розподілу природного газу.

Позивачем до матеріалів справи долучено Акти наданих послуг (Т. 1 а.с. 25-34), які підтверджують розмір основної заборгованості, а саме:

- за квітень 2021 року від 30.04.2021 №ЛВЯ81042075 на суму 435,42 грн. (заборгованість за цим актом становить в розмірі 0,04 грн.);

- за травень 2021 року від 31.05.2021 №ЛВЯ81055962 на суму 435,40 грн;

- за червень 2021 року від 30.06.2021 №ЛВЯ81068142 на суму 435,42 грн;

- за липень 2021 року від 31.07.2021 №ЛВЯ81080904 на суму 435,42 грн;

- за серпень 2021 року від 31.08.2021 №ЛВЯ81093948 на суму 435,40 грн;

- за вересень 2021 року від 30.09.2021 №ЛВЯ81105162 на суму 435,42 грн;

- за жовтень 2021 року від 31.10.2021 №ЛВЯ81117983 на суму 435,42 грн;

- за листопад 2021 року від 30.11.2021 №ЛВЯ81130003 на суму 435,40 грн;

- за грудень 2021 року від 31.12.2021 №ЛВЯ81137138 на суму 435,42 грн;

- за січень 2022 року від 31.01.2022 №ЛВЯ82006460 на суму 456,77 грн.

До письмових пояснень (вх. 19254/23 від 07.08.2023) позивачем долучено довідку про замовлену потужність газу за квітень 2021 року січень 2022 року з котрої розраховувався розмір послуг з розподіл газу за вказаний період (Т. 3 а.с.181).

Як вбачається з вказаної довідки підставою для нарахування сум з розподілу газу за спірний період слугувала замовлена потужність за об`єктами відповідача, що знаходяться в м. Стрий на вул. Успенська, 40 та вул. Успенська, 40Б.

Матеріалами справи підтверджується також та обставина, що рахунки на оплату та Акти наданих послуг за період з травня по вересень 2021 року позивач направив відповідачу 05.10.2021 (Т. 1 а.с. 50-52), а Акти наданих послуг за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року 11.02.2022 (Т. 1 а.с. 53-55). Разом з тим, відповідач не оплатив надісланих йому рахунків, що слугувало підставою для подання цього позову.

ОЦІНКА СУДУ.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, а також належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу визначає Закон України «Про ринок природного газу» №329-VIIІ від 09.04.2015 (далі Закон №329-VIIІ).

Крім цього, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Постановою №2494 від 30.09.2015 затвердила Кодекс газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) котрий визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Вказані нормативно правові акти підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. При цьому, суд застосовуватиме їх в редакції, яка існувала станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону №329-VIIІ оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

За змістом ст. 40 Закону №329-VIIІ розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли з Договору розподілу природного газу №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016, укладеного шляхом підписання відповідачем (Споживачем) Заяви-приєднання до типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Предметом даного позову виступають матеріально-правові вимоги позивача (Оператора ГРМ) до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період з квітня 2021 року по січень 2022 року, а також штрафних санкцій та коштів, передбачених ст. 625 ЦК України, нарахованих за несвоєчасну оплату послуг.

Підставою позовних вимог є факт несплати відповідачем коштів за надані послуги за спірний період.

Матеріально-правовими підставами позовних вимог є положення ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України та умови Договору №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016.

Направляючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд в постанові від 06.03.2023 (пункт 8.51) наголосив, що для правильного вирішення даного господарського спору необхідним є встановлення:

1) правової природи Договору №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016;

2) обставин чинності вказаного Договору;

3) наявності обов`язку відповідача сплатити за послуги, враховуючи норми Кодексу ГРМ.

Беручи до уваги предмет та підстави позову, а також вказівки Верховного Суду, господарський суд зазначає таке.

Щодо правової природи Договору №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону №329-VIIІ за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

При цьому, розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону №329-VIIІ).

Кодекс ГРМ (на момент укладення між сторонами спірного Договору) визначав договір розподілу природного газу як правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем), згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи (абзац 12 пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ).

На момент виникнення спірних правовідносин, Кодекс ГРМ визначає договір розподілу природного газу як правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу (абзац 12 пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ).

В цей же час, положеннями абзацу 13 пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ передбачено, що доступ до газорозподільної системи це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Аналогічне за змістом визначення поняття «доступ» наведено в п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону №329-VIIІ.

Пунктом 6 глави 3 розділу 1 Кодексу ГРМ передбачено, що на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:

- присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника;

- надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;

- забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави вважати, що Закон №329-VIIІ та Кодекс ГРМ визначають предмет договору розподілу природного газу як надання послуг, які можуть включати:

- надання доступу до газорозподільної системи (права користування потужністю);

- переміщення природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам (що не включає постачання природного газу).

За приписами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що укладений між сторонами Договір №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який передбачає надання декілька видів послуг, а його істотні умови визначені ст. 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом №329-VIIІ, Кодексом ГРМ та Типовим договором.

Щодо обставин чинності Договору №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 604 ЦК України).

Статтею 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 12.3 Договору №09427BIMQRFP016 цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України.

Такий порядок визначено, зокрема, в ст. 654 ЦК України, яка передбачає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутня письмова угода сторін про розірвання Договору №09427BIMQRFP016. Більше того, жодною із сторін не заперечується та обставина, що така угода між сторонами письмово не укладалася.

Разом з тим, не зважаючи на відсутність підписаної обома сторонами угоди про припинення дії Договору №09427BIMQRFP016, суд з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів доходить висновку, що вказаний договір було достроково припинено в квітні 2021 року.

Матеріально-правовою підставою такого висновку суду слугують приписи ч. 1 ст. 207 ЦК України, якими передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Суд зазначає, що виходячи з обставин даної справи для правильного вирішення питання чинності/розірвання Договору №09427BIMQRFP016 необхідним є встановлення кількість точок комерційного обліку відповідача за котрими надавалися послуги згідно спірного Договору. Між позивачем та відповідачем існує спір щодо кількості цих точок.

Так, за твердженням представника відповідача послуги з розподілу газу за Договором №09427BIMQRFP016 надавалися в одній точці, яка знаходиться в м. Стрий на вул. Успенська, 40Б. Натомість представник позивача зазначає, що вказані послуги надавалися в чотирьох точках комерційного обліку, які знаходяться в м. Стрий, а саме на: вул. Успенська, 40; вул. Успенська, 40Б; вул. 22-го Січня, 11; вул. Майдан Ринок, 11.

Вирішуючи спір в цій частині, суд наголошує на такому.

Відповідно до абзацу 23 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ заява-приєднання це складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта.

Як прослідковується з Заяви-приєднання №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016 (Т. 1 а.с. 11) у ній відповідач вказав адресу свого об`єкта м. Стрий, вул. Успенська, 40Б.

В Заяві-приєднанні також зазначено, що додатками до договору розподілу природного газу, які додаються до цієї заяви є, зокрема, Додаток 4 «Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача».

Позивачем до позовної заяви долучено чотири примірники Додатку №4 до Договору (Т. 1 а.с. 12-15) згідно котрих точками комерційного обліку Споживача є об`єкти, які знаходяться за адресами:

1) м. Стрий, вул. Успенська, 40 (точка комерційного обліку лічильник Metrix №005207, G10; газоспоживаюче обладнання котел Sime RMG 90 MK.II);

2) м. Стрий, вул. Успенська, 40Б (точка комерційного обліку лічильник Metrix №001166, G10; газоспоживаюче обладнання котел Sime RMG 90 MK.II);

3) м. Стрий, майдан Ринок, 11 (точка комерційного обліку лічильник Самгаз RS/2001-1 LA №2306513, G4; газоспоживаюче обладнання конвектор FEG Konvector FEG-Gold FG 5P);

4) м. Стрий, вул. 22-го Січня, 11 (точка комерційного обліку лічильник Metrix №00000689, G4; газоспоживаюче обладнання конвектор АКОГ 3-СП).

Представник відповідача заперечив підписання останнім Додатків 4 до Договору розподілу газу де точками комерційного обліку споживача є м. Стрий, майдан Ринок, 11 та м. Стрий, вул. 22-го Січня, 11. В судовому засіданні представник зазначив, що за вказаними адресами відповідачу не належить жодних об`єктів нерухомості для забезпечення котрих необхідне споживання природного газу.

Суд відмічає, що підписи від імені відповідача на Додатках 4 до Договору розподілу газу де точками комерційного обліку споживача є м. Стрий, майдан Ринок, 11 та м. Стрий вул. 22-го Січня, 11 візуально відрізняються від підпису відповідача на Заяві-приєднання №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016. При цьому, відмінність вказаних підписів є настільки очевидною, що не потребує спеціальних знань.

Також судом на підставі загальнодоступних даних карти Google Maps встановлено, що вул. 22-го січня, 11 та майдан Ринок, 11 в м. Стрию не прилягають та не перетинаються із вул. Успенська, 40Б, яка була вказана відповідачем як адреса об`єкта споживання природного газу в Заяві №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016.

Враховуючи заперечення представника відповідача та наведені обставини, суд, керуючись ч. 2 ст. 74 ГПК України та з метою виконання вказівок Верховного Суду щодо дослідження обставин розірвання Договору розподілу газу, запропонував позивачу надати проектну документацію щодо газифікації відповідача за всіма адресами, вказаними в Додатках 4 «Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача». Також запропонував відповідачу надати проектну документацію зазначеного ним в Заяві №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016 об`єкта, що знаходиться в м. Стрий на вул. Успенська, 40Б.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено Робочий проект від 2006 року реконструкції нежитлових приміщень з добудовою під торговий комплекс на вул. Успенська, 40 в м. Стрий. Комплект І. Газопостачання (Т. 2 а.с. 222-229).

З Пояснювальної записки до вказаного проекту (Т. 2 а.с. 226) прослідковується, що споживачами газу згідно цього проекту є два котли «Sime 90 MK», які сертифіковані в Україні та обладнані автоматикою безпеки і регулювання згідно вимог ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання».

Суд зазначає, що котли «Sime RMG 90 MK.II» вказано як газоспоживаюче обладнання в двох Додатках 4 до Договору розподілу газу, а саме один котел - в додатку де точка комерційного обліку Споживача знаходиться за адресою м. Стрий, вул. Успенська, 40, а другий котел м. Стрий, вул. Успенська, 40Б.

Також матеріалами справи підтверджується та обставина, що Рішенням №393 від 22.11.2007 (Т. 2 а.с. 189) Виконавчий комітет Стрийської міської ради вирішив надати поштово-адресний номер 40Б по вул. Успенській нежитловій будівлі, яка розташована за адресою вул. Успенська, 40 (колишня макаронна фабрика) та належить ФОП Яворському Т.М. та ТОВ «Ґазда».

З приводу точок комерційного обліку відповідача, які знаходяться на вул. 22-го січня, 11 та майдан Ринок, 11 в м. Стрию, то позивачем не долучено до матеріалів справи проектної документації газопостачання об`єктів нерухомого майна за вказаними адресами.

Натомість останнім долучено до матеріалів справи заяву відповідача від 22.01.2013 в котрій він просить вважати об`єкт на вул. 22-го січня, 11 (аптека «Мольфар») об`єктом Яворського Т.М. (Т. 3 а.с. 102). Крім цього, позивачем надано Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №2014/ТП-ПР15 2011 від 02.01.2014 (Т. 3 а.с. 103-106) та Додаток 1 до цього Договору «Пункти призначення з переліком комерційних вузлів обліку природного газу та газоспоживного обладнання» (Т. 3 а.с. 107), з котрого вбачається, що такими вузлами обліку є:

1) ТЦ «Магнат», м. Стрий, вул. Успенська, 40Б;

2) Київстар, майдан Ринок, 44;

3) Мольфар, вул. 22-го Січня, 11.

Крім цього, позивачем надано картки зняття показів лічильників відповідача, зокрема, за адресою майдан Ринок за період з квітня 2013 року по березень 2015 року (Т. 3 а.с. 108), а також за адресою вул. 22-го Січня за період з листопада 2010 року по березень 2015 року (Т. 3 а.с. 109).

Оцінюючи надані позивачем докази, суд зазначає, що ними підтверджується та обставина, що до моменту укладення Договору №09427BIMQRFP016 між позивачем та відповідачем існували договірні відносини щодо постачання природного газу за регульованим тарифом, в тому числі, за комерційними вузлами обліку, які знаходилися на вул. 22-го січня, 11 та майдан Ринок, 11 в м. Стрию. Разом з тим, дані докази не свідчать про те, що вказані точки було включено як точки комерційного обліку за якими здійснюється розподіл природного газу за оскаржуваним Договором.

Вказане підтверджується як Картками зняття показів лічильників з яких прослідковується, що позивач припинив перевіряти покази лічильників за адресами майдан Ринок та вул. 22-го Січня в м. Стрию в березні 2015 року, тобто задовго до укладення Договору №09427BIMQRFP016, так і службовою запискою №Сз-4338-0523 від 24.05.2023 (Т. 2 а.с.208 на звороті) начальника Стрийського відділення АТ «Львівгаз» з якої вбачається, що станом на 01.10.2016 об`єкти за адресою м. Стрий, вул. 22-го Січня, 11 та м. Стрий м-н Ринок, 11 вже були відключені від газопостачання.

Крім цього, в службовій записці №Сз-3132-0423 від 27.04.2023 (Т. 2 а.с. 130 на звороті) начальник Стрийського відділення АТ «Львівгаз» повторно підтвердив, що газопостачання на всіх чотирьох об`єктах ФОП Яворського Т.М., а саме АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 припинено.

Необхідно зазначити, що позивачем до матеріалів справи було також долучено заяву Яворського Т.М. від 13.07.2022 (Т. 3 а.с. 118) про розірвання договору розподілу природного газу за адресою м. Стрий, вул. 22-го Січня, 11 (квартири №3 - №7) у зв`язку з переведенням даних квартир в нежитловий фонд, а також додаткові угоди від 14.07.2022, 15.08.2022, 07.02.2023 про розірвання типових договорів розподілу природного газу щодо цих квартир (Т. 3 а.с. 119-123). Водночас суд не бере вказані докази до уваги, оскільки вважає такі неналежними і такими, що не мають відношення до даної справи.

Так, беручи до уваги те, що об`єктами за вказаними угодами виступають житлові квартири і такі угоди укладені із відповідачем як фізичною особою, то в силу положень Кодексу ГРМ відповідні докази свідчать про існування між сторонами договірних відносин розподілу природного газу для побутових споживачів. Разом з тим, предметом даного спору є договір розподілу природного газу для непобутових споживачів.

Окрім вищевикладеного, при вирішенні питання щодо кількості точок комерційного обліку за якими здійснювався розподіл природного газу за Договором №09427BIMQRFP016, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 2 гл. 6 Розд. VI Кодексу ГРМ розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання. Споживач, що не є побутовим, оплачує вартість замовленої річної потужності виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу (абз. 1, 2 п. 7 гл. 6 Розд. VI Кодексу ГРМ).

Таким чином, з наведеного вбачається, що підставою для нарахування Оператором ГРМ вартості послуг з розподілу природного газу є кількість підключених об`єктів споживача до газорозподільної мережі згідно заяви-приєднання та замовлена ним річна потужність, виходячи з цієї кількості.

До додаткових пояснень (вх. №19254/23 від 07.08.2023) позивачем долучено довідку про замовлену відповідачем потужність за квітень 2021 січень 2022 (Т. 3 а.с. 181). Як вбачається з цієї довідки, при визначенні розміру оплати послуг позивача за спірний період, він виходить з річної замовленої потужності щодо двох об`єктів (точок комерційного обліку), а саме: м. Стрий, вул. Успенська, 40 та м. Стрий, вул. Успенська, 40Б.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

З огляду на все викладене вище, беручи до уваги сукупність наявних в матеріалах справи доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, суд доходить висновку, що за Договором №09427BIMQRFP016 позивачем здійснювався розподіл природного газу за двома точками комерційного обліку відповідача, а саме в м. Стрий на вул. Успенська, 40 (лічильник Metrix №005207, G10; газоспоживаюче обладнання котел Sime RMG 90 MK.II) та м. Стрий на вул. Успенська, 40Б (лічильник Metrix №001166, G10; газоспоживаюче обладнання котел Sime RMG 90 MK.II). Позивачем не надано переконливих доказів здійснення ним розподілу газу згідно вказаного Договору за точками комерційного обліку, які знаходяться в м. Стрий на вул. 22-го Січня, 11 та майдан Ринок, 11.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.04.2021 ФОП Яворський Т.М. звернувся до Стрийського відділення АТ «Львівгаз» із заявою №СЛ-6086-790-0421 (Т. 2 а.с. 188) в якій просив вилучити точки обліку за адресою м. Стрий, вул. Успенська, 40 та м. Стрий, вул. Успенська, 40Б, номери лічильників Matrix G-10-001166 та Matrix G-10-005207 з Договору №09427BIMQRFP016 від 01.01.2016 та провести перерахунок РЗП на 2021р. а також дані точки просив відрізати від газової мережі.

На підставі вказаного звернення, представниками АТ «Львівгаз» виконано роботи з припинення газопостачання на об`єктах за наведеними вище адресами, про що складено Акт на припинення газопостачання та пломбування запірних пристроїв №238 від 19.04.2021 (Т. 2 а.с.190). Вказані обставини визнаються позивачем також в листі від 01.05.2023 (Т. 2 а.с. 203).

З Акту №238 від 19.04.2021 прослідковується, що відповідачу припинено газопостачання в м. Стрий на вул. Успенська, 40, 40Б у зв`язку з розірванням договору розподілу природного газу, а самі точки відрізано методом зварки на межі балансового розмежування.

Крім цього, як зазначено начальником Стрийського відділення АТ «Львівгаз» в службовій записці від 27.04.2023 (Т. 2 а.с. 130 на звороті) процедура вилучення точок обліку передбачає відрізання об`єкта на межі балансової належності та зняття лічильників. А тому, лічильники Matrix G-10-001166 та Matrix G-10-005207 було знято, про що складено Акти вилучення з експлуатації (держповірка) ПЛГ №5315 та №5316 від 29.04.2021 (Т. 1 а.с. 105-106).

При цьому, жодною із сторін не заперечується та обставина, що повірка лічильників Matrix G-10-001166 та Matrix G-10-005207 позивачем не здійснювалася. Вказане підтверджується також службовою запискою №Сз-3132-0423 від 27.04.2023 (Т. 2 а.с. 130 на звороті) начальника Стрийського відділення АТ «Львівгаз».

Відтак, з огляду на службову записку №Сз-3132-0423 від 27.04.2023 суд розцінює Акти вилучення з експлуатації (держповірка) ПЛГ №5315 та №5316 від 29.04.2021 саме як акти, згідно котрих відбулося зняття лічильників, як кінцевого етапу вилучення точок обліку, а не зняття лічильників для повірки.

В судовому засіданні 29.05.2023 начальник Стрийського відділення АТ «Львівгаз» підтвердив ту обставину, що внаслідок вилучення точок комерційного обліку відповідача в м. Стрий на вул. Успенська, 40 та вул. Успенська, 40Б повторне відновлення газопостачання цих точок без розроблення нової проектної документації та укладення нового договору розподілу газу є неможливим. Вказане підтверджується звукозаписом судового засідання за відповідну дату.

Відповідно до п. 9 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ (в редакції станом на квітень 2021) припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього кодексу.

Таким чином, аналіз наведеної норми Кодексу ГРМ дає суду підстави дійти висновку, що вилучення об`єкта споживача є наслідком настання таких обставин (на це вказує вжитий законодавцем сполучник «та»):

1) розірвання договору розподілу газу,

або

2) внесення сторонами змін до договору розподілу газу.

При цьому, враховуючи звичаї ділового обороту та принципи розумності та справедливості вилучення об`єкта споживача як наслідок розірвання договору має місце в тому випадку, коли вилучаються всі об`єкти зазначені в заяві-приєднання, оскільки доцільність в існуванні договору розподілу газу за відсутності підключених точок комерційного обліку відсутня. Натомість вилучення точок споживача як наслідок внесення змін до договору має місце в тому випадку, якщо вилучається одна чи декілька точок комерційного обліку з загальної їх кількості, вказаної в заяві-приєднання.

Враховуючи те, що в даній справі було вилучено всі точки комерційного обліку за якими надавалися послуги з розподілу газу за Договором №09427BIMQRFP016, то таке вилучення було наслідком розірвання цього договору.

А тому, не зважаючи на відсутність письмово укладеної угоди про розірвання Договору №09427BIMQRFP016, суд доходить висновку, що його розірвання відбулося в квітні 2021 року шляхом оферти відповідача у формі заяви №СЛ-6086-790-0421 від 09.04.2021 в котрій він просить вчинити дії, що свідчать про припинення договору розподілу газу та її акцепту позивачем у формі Акту на припинення газопостачання та пломбування запірних пристроїв №238 від 19.04.2021 з відміткою про те, що газопостачання припиняється у зв`язку з розірванням договору розподілу природного газу.

Щодо обов`язку відповідача сплатити за послуги з розподілу газу за Договором №09427BIMQRFP016.

Направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд в частині обов`язку відповідача сплатити за послуги з розподілу газу послався на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 18.02.2021 у справі №922/1703/22 Верховний Суд про те, що згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Необхідно зазначити, що при розгляді даної справи, вказану правову позицію Верховного Суду слід застосовувати з урахуванням законодавчих змін до Кодексу ГРМ, які відбулися після її формування та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, на підставі Постанови НКРЕКП №1469 від 29.07.2020 абзац п`ятий пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (положення котрого було покладено в основу правової позиції Верховного Суду в постанові від 18.02.2021 у справі №922/1703/22) було виключено з Кодексу ГРМ та главу 6 розділу VI цього Кодексу доповнено новим пунктом 9, зміст котрого, як вже зазначалося вище, свідчить про відсутність обов`язку відповідача здійснювати оплату вартості послуг з розподілу газу не лише у випадку розірвання договору, але також і у випадку внесення до нього змін та вилучення об`єкта споживача.

У зв`язку з цим, Верховним Судом в постанові від 27.09.2022 у справі №914/3254/21 викладено інший правовий висновок в контексті комплексного застосування норм абзацу 1 пункту 9 глави 6 та абзаців 1, 2 пункту 4, абзацу 1 пункту 5 глави 7 Розділу VI Кодексу ГРС (у редакції, чинній з 30.07.2020).

Зокрема, в пункті 23 вказаної постанови суд касаційної інстанції зазначив, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, тобто в період, коли не відбувалося механічного від`єднання об`єкта споживача від цієї мережі та вилучення такого об`єкта, а заява про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору споживачем не подавалася, не звільняє споживача від договірного зобов`язання оплати вартості послуг з розподілу природного газу за вказаний період, оскільки саме механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи виключає можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподілу (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин в справі, що розглядається вирішальне значення для визначення обов`язку відповідача здійснювати оплату за надані послуги з розподілу газу має факт наявності/відсутності механічного приєднання газових мереж споживача до газорозподільної системи.

Вказане повністю узгоджується із пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ, положення котрого передбачають, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Як вже зазначалося вище, точки комерційного обліку відповідача, які знаходяться за адресою м. Стрий, вул. Успенська, 40 та вул. Успенська, 40Б (плату з розподілу газу за котрими позивач намагається стягнути за період з квітня 2021 по січень 2022) було вилучено в квітні 2021, ці точки відрізано методом зварки на межі балансового розмежування, а сам Договір №09427BIMQRFP016 розірвано.

Відповідно до абз. 2 п. 9 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ у разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання.

Наявним в матеріалах справи Актом наданих послуг №ЛВЯ81042075 від 30.04.2021 підтверджується те, що позивач нарахував відповідачу оплату за надані послуги з розподілу газу в квітні 2021 у розмірі 435,42 грн. в т.ч. ПДВ.

З розрахунку заборгованості відповідача (Т. 1 а.с. 35) прослідковується, що станом на квітень 2021 у відповідача була переплата за надані послуги у розмірі 435,38 грн. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаний місяць у розмірі 0,04 грн. При цьому, як вбачається з долучених ним розрахунків, позивачем не нараховуються інфляційні втрати, пеня та три відсотки річних на вказану суму.

З огляду на те, що доказів сплати цієї заборгованості представником відповідача не надано, відтак суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості за період з травня 2021 по січень 2022, а також нарахованих на неї сум інфляційних втрат, пені та три відсотки річних, то суд вважає такі вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки з огляду на все викладене вище обов`язок відповідача здійснювати таку оплату відсутній.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 04.05.2018 у справі №910/18936/15 (пункт 25) оскільки законом не передбачений розподіл судових витрат судом касаційної інстанції в разі передання справи на новий розгляд, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, а також понесених під час попереднього розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, повинен бути здійснений господарським судом, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи відповідно до загальних правил розподілу судових витрат.

З матеріалів справи прослідковується, що за подання даної позовної заяви АТ «Львівгаз» сплатило 2 481,00 грн. судового збору згідно платіжного доручення №5154 від 05.04.2022, а також за подання касаційної скарги під час попереднього розгляду - 4 962,00 грн. судового збору згідно платіжної інструкції №22978 від 19.12.2022.

Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 0,02 грн. судового збору за подання позовної заяви (0,04 / 4 462,10 х 2 481,00) та 0,04 грн. за подання касаційної скарги (0,04 / 4 462,10 х 4 962,00), а всього 0,06 грн. Решта судового збору залишається за позивачем.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем при попередньому розгляді було сплачено 3 721,50 грн. судового збору згідно квитанції №918200005.1 від 04.08.2022 за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 06.07.2022.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 апеляційну скаргу ФОП Яворського Т.М. було задоволено,рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено та стягнуто вказаний судовий збір з позивача на користь відповідача. Не зважаючи на те, що постанова апеляційного суду була скасована судом касаційної інстанції, судовий збір в розмірі 3 721,50 грн. фактично стягнуто з АТ «Львівгаз», що підтверджується постановою приватного виконавця Пиця А.А. про закінчення виконавчого провадження №70368999 від 22.11.2022 (Т. 2 а.с. 87).

За змістом ст. 333 ГПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він, зокрема, задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Враховуючи те, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в розмірі 4 462,06 грн., то з позивача на користь відповідача підлягало б до стягнення 3 721,47 грн. судового збору за подання апеляційної скарги при попередньому розгляді (4 462,06 / 4 462,10 х 3 721,50). Однак, беручи до уваги, що постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 було виконано та стягнуто 3 721,50 грн., відтак суд не здійснює повторний розподіл цих витрат на користь відповідача.

При цьому, звертає увагу позивача, що він вправі протягом одного року з дня ухвалення даного рішення звернутися до Господарського суду Львівської області з заявою про поворот виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі №914/726/22 в частині повернення йому 0,03 грн. стягнутого судового збору.

Окрім судового збору, за змістом ст. 123 ГПК України до судових витрат належать також і витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідачем подано заяву про стягнення з позивача 20 000,00 грн. на професійну правничу допомогу, а саме 10 000,00 грн. за правничу допомогу в суді апеляційної інстанції при попередньому розгляді даної справи та 10 000,00 грн. за правничу допомогу в суді першої інстанції при новому розгляді справи.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано:

1) Договір про надання правової допомоги №8 від 03.05.2022, укладений між Адвокатським бюро «Віталія Репака» (Адвокатське бюро) та Яворським Т.М. (Клієнт) (Т. 3 а.с. 17-18).

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 вказаного Договору клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу в господарській справі №914/726/22 за позовом АТ «Львівгаз» до ФОП Яворського Т.М. Для надання правової допомоги за цим Договором Адвокатське бюро призначає адвоката Репака Віталія Валерійовича (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЛВ №001128 від 29.08.2018).

За надання правової допомоги, передбаченої цим Договором, клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар, розмір та порядок оплати якого визначається додатковою угодою до даного Договору (п 4.1 Договору №8 від 03.05.2022).

2) Додаткову угоду №1 від 28.09.2022 до Договору №8 (Т. 3 а.с. 23) за умовами котрої (пункти 1 та 2) клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу в господарській справі №914/726/22 за позовом АТ «Львівгаз» до ФОП Яворського Т.М., зокрема: підготовка, складання (написання) та подання апеляційної скарги; підготовка, складання (написання), подання заяв та клопотань в суді апеляційної інстанції; участь адвоката в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, вчинення інших необхідних процесуальних дій з метою захисту прав та законних інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції. За надання правової допомоги клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар у фіксованому розмірі в сумі 10 000,00 грн.

3) Рахунок №1 від 29.09.2022 про сплату гонорару в розмірі 10 000,00 грн. у відповідності до п. 4.1 Договору №8 від 03.05.2022 та Додаткової угоди №1 від 28.09.2022 (Т. 3 а.с.16).

4) Додаткову угоду №2 від 29.03.2023 до Договору №8 (Т. 3 а.с. 19) за умовами котрої (пункти 1 та 2) клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу в господарській справі №914/726/22 за позовом АТ «Львівгаз» до ФОП Яворського Т.М., зокрема: підготовка, складання (написання) та подання в суді першої інстанції письмових пояснень, заяв та клопотань по справі; участь адвоката в судових засіданнях в суді першої інстанції; підготовка (написання) та подання адвокатських запитів, вчинення інших необхідних процесуальних дій з метою захисту прав та законних інтересів клієнта в суді першої інстанції. За надання правової допомоги клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар у фіксованому розмірі в сумі 10 000,00 грн.

5) Рахунок №2 від 13.07.2021 про сплату гонорару в розмірі 10 000,00 грн. у відповідності до п. 4.1 Договору №8 від 03.05.2022 та Додаткової угоди №2 від 29.03.2023 (Т. 3 а.с.20).

Крім цього, у вказаному рахунку зазначено, що Адвокатським бюро надано клієнту наступні правничі послуги:

- підготовка, складання (написання) та подання в суді першої інстанції письмових пояснень від 12.04.2023 та від 29.04.2023 у справі №914/726/22 7 годин.

- підготовка, складання (написання) та подання в суді першої інстанції заяви про долучення документів від 08.05.2023 та від 25.05.2023 у справі №914/726/22 1,5 години.

- підготовка, складання (написання) та подання адвокатських запитів від 18.04.2023 та від 20.04.2023 1,5 години.

- участь адвоката в судових засіданнях в суді першої інстанції у справі №914/726/22.

- підготовка та складання заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/726/22 1 година.

Представником АТ «Львівгаз» подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн., оскільки вказані витрати не можуть бути додатковим способом отримання доходу для відповідача.

Розглянувши клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Як зазначила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

В даній справі суд зазначає, що він відмовляє відповідачу у відшкодуванні понесених ним витрат за представництво його інтересів в суді апеляційної інстанції при попередньому розгляді справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, аналогічне клопотання із аналогічними доказами на його обґрунтування відповідач подавав під час розгляду даної справи Західним апеляційним господарським судом.

Додатковою постановою апеляційного суду від 13.10.2022 у справі №914/726/22 заява відповідача про стягнення витрат на правову допомогу задоволена частково, а саме стягнуто з АТ «Львівгаз» на користь ФОП Яворського Т.М. судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн.

З постанови приватного виконавця Пиця А.А. про закінчення виконавчого провадження №70368846 від 22.11.2022 (Т. 2 а.с.85) прослідковується, що судове рішення про стягнення вказаних витрат фактично виконано.

А тому, в суду відсутні правові підстави здійснювати повторний розподіл цих витрат.

З приводу витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції при новому розгляді справи, то суд наголошує на такому.

Як вбачається з Додаткової угоди №2 від 29.03.2023 до Договору №8 в ній сторони погодили гонорар у фіксованому розмірі в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Вказаний Закон формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Однак, Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (пункти 133, 147) притримується позиції, що фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як вбачається з клопотання АТ «Львівгаз» про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, позивач доводить неспівмірність заявлених витрат із ціною позову та складністю справи. Зокрема зазначає, що адвокат Репак В.В. неодноразово брав участь у судових спорах із АТ «Львівгаз», а тому йому добре відомі норми «газового законодавства» та непотрібно було витрачати багато часу та зусиль на підготовку процесуальних документів по справі. Також заявлені витрати є нерозумними із ціною позову, оскільки перевищують її більш ніж в 4 рази.

З огляду на заперечення представника позивача, беручи до уваги:

- характер спірних правовідносин у даній справі;

- зміст процесуальних документів поданих в суді першої інстанції, який полягає у незмінності правової позиції відповідача із тією, що висловлювалася ним при попередньому розгляді справи;

- обставини того, що заявлений розмір витрат на правову допомогу більш ніж в два рази перевищує ціну позову;

- правові позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 (відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката) і в постанові від 30.01.2023 у справі №910/7032/17 (стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони);

- відсутність доказів фактичного понесення відповідачем витрат на правничу допомогу,

суд вважає таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, а також принципам пропорційності, розумності та справедливості часткове задоволення заяви відповідача у розмірі 6 000,00 грн. В решті заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 73, 74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Яворського Тараса Михайловича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, буд.42; ) 0,04 грн. (чотири копійки) основного боргу та 0,06 грн. (шість копійок) судового збору за подання позовної заяви та касаційної скарги.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, буд.42; ) на користь Фізичної особи - підприємця Яворського Тараса Михайловича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 6 000,00 грн. (шість тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.09.2023.

Суддя Крупник Р.В.