УХВАЛА

29 серпня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/11353/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя Ковтун С.А.)

від 18.07.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Майданевич А.Г., судді - Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.)

від 19.06.2023

у справі за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача

1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси"

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4 ,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5

про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

1. У липні 2021 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 4254/5 від 09.12.2020 "Про задоволення скарги", яким частково задоволено скаргу ОСОБА_5 від 21.09.2020, скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 14.09.2020 №047001067 "Скасування реєстраційної дії", № 048001067 "Скасування реєстраційної дії", №049001067 "Скасування реєстраційної дії", №050001067 "Скасування реєстраційної дії" та №051001067 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведені приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Тетяною Олександрівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" шляхом внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси".

2. Позов обґрунтований тим, що є підстави для відмови у скарзі відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", оскільки на час прийняття оскаржуваного наказу в провадженні Господарського суду Київської області розглядалася справа № 911/2780/20 з тими самими сторонами, з такого самого предмета і тих самих підстав. Також наказ прийнятий всупереч забороні, встановленій в ухвалі суду у справі № 911/2780/20 від 24.09.2020 про забезпечення позову, якою заборонено здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси". Оспорюваний наказ суперечить положенням статті 15, частин другої та третьої статті 17 ЦК Україна та в логічному взаємозв`язку з ними - пункту 7 частини восьмої статті 34 Закону, оскільки задоволено скаргу неуповноваженої на те особи ( ОСОБА_5 ) та поновлено її неіснуюче право, поновлено протиправні записи про державну реєстрацію. Розгляд скарги відбувся без дотримання вимог Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції № 1128 від 25.12.2015 (далі - Порядок) щодо повідомлення зацікавлених осіб у належний спосіб, чим порушено принципи цивільного права та Положення порядку розгляду скарг.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023, позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 4254/5 від 09.12.2020 "Про задоволення скарги". Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 270,00 грн судового збору.

4. Суд першої інстанції дійшов наступних висновків:

- звернення ОСОБА_5 зі скаргою стосувалось захисту її прав як особи, стосовно якої неправомірно були вчиненні дії щодо виключення з ЄДРПОУ відомостей про неї, як учасника Товариства;

- у Міністерства юстиції України була відсутня підстава для відмови у скарзі ОСОБА_5 така, як спільність скарги та судового провадження у справі № 911/2780/20 за суб`єктивним критерієм, предметом і підставами;

- оспорюваний наказ не суперечить заборонам, запровадженим Господарським судом Київської області ухвалою від 24.09.2020 у справі № 911/2780/20, оскільки наказ не стосується здійснення відповідачем реєстраційної діяльності в ЄДРПОУ, а пов`язаний з такою компетенцією як розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації, заборону на здійснення якої ухвала № 911/2780/20 не містить, що свідчить про відсутність підстав для оцінки наказу на відповідність нормам, що визначають обов`язковість судових рішень;

- натомість відповідач порушив вимоги пункту 11 Порядку, які зобов`язують Міністерство юстиції України поряд з розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті, повідомити цих осіб телефонограмою або засобами електронної пошти за номером телефону або засобом електронної пошти, встановлених з інших офіційних джерел;

- порушення принципів рівності, змагальності при розгляді скарги ОСОБА_5 , без урахування прав особи на участь у процесі прийняття рішення, незалежно від суті прийнятого наказу, виключає висновок про правомірність розгляду скарги та законності такого рішення;

- неповідомлення скаржника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, або повідомлення цих осіб в надмірно стислі строки не може вважатися формальним порушенням, оскільки обов`язковість здійснення такого повідомлення передбачена нормами чинного законодавства, та суть такого повідомлення зводиться не лише до інформування суб`єкта оскарження та зацікавлених осіб про розгляд скарги, а має забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, надати пояснення (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 826/1632/17, від 06.07.2018 у справі № 826/3442/17 та в ухвалі Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 910/8414/20).

5. Суд апеляційної інстанції погодився з зазначеними висновками суду першої інстанції, однак вказав, що місцевий господарський суд хоча і зазначив про дослідження змісту оголошення, але обмежився лише висновком про те, що відповідачем порушені вимоги пункту 11 Порядку, тому відповідно до частини четвертої статті 277 ГПК України доповнив мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, а саме:

- з оголошення про засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду, розміщеного на офіційному веб-сайті Мін`юсту не вбачається відомостей щодо суті скарги, а також зі змісту оголошення не зрозуміло, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких заінтересовані особи, зокрема і позивач мають відношення;

- хоча Порядок не містить вимог до змісту повідомлення (оголошення) про розгляд скарги, проте, враховуючи мету такого повідомлення, воно має містити інформацію про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги (висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.07.2021 року у справі № 640/18150/19, від 17.01.2019 у справі № 826/1632/17, від 16.03.2023 у справі № 910/574/22).

6. 22.08.2023 Міністерство юстиції України надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

7. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

8. Відповідно до частини першої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. 19.06.2023 апеляційний господарський суд ухвалив постанову, повний текст якої складено 27.06.2023. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги є 17.07.2023.

10. Скаржник звернувся з касаційною скаргою 22.08.2023, тобто, поза межами 20-денного строку, встановленого частиною першою статті 288 ГПК України для подання касаційної скарги.

11. За приписами частини другої цієї статті, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

12. Згідно із відомостями автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС" постанова суду апеляційної інстанції надіслана в електронний кабінет Міністерства юстиції України та доставлена 28.06.2023 о 15:40, що підтверджується сформованою Верховним Судом довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду.

13. Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

14. Отже, датою вручення оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду є 28.06.2023, тому передбачений положенням частини другої статті 288 ГПК України двадцятиденний строк, який обчислюється з дня вручення скаржнику повного тексту оскаржуваного судового рішення, закінчився 18.07.2023, у той час як касаційну скаргу подано 22.08.2023, тобто з пропуском цього строку.

15. Приписом частини першої статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

16. У касаційній скарзі скаржник не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження та не наводить поважних причин пропуску цього строку.

17. З огляду на те, що заявник не подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, а також не зазначив обставин на підтвердження поважності причин пропуску цього строку з посиланням на відповідні докази, тобто не підтвердив обставини, з якими закон пов`язує можливість поновлення пропущеного строку, касаційна скарга відповідно до статті 174, частини третьої статті 292 ГПК України залишається без руху.

18. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

19. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

20. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої зазначеної статті в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

21. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, при цьому, необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

22. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

23. У разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини другої статті 287 цього Кодексу, і касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

24. Крім того, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через не дослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

25. Отже, при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (підпункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

26. При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

27. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

28. Касаційна скарга не містить зазначення передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 ГПК України підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень та відповідного їх обґрунтування, що є підставою для залишення її без руху.

29. З огляду на викладене та враховуючи, що правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, суд зазначає що скаржнику необхідно уточнити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга у відповідності до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

30. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

31. Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

32. Частиною другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

33. Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

34. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 січня було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270, 00 грн.

35. Відповідно до вимог касаційної скарги скаржник за подання касаційної скарги мав сплатити судовий збір у розмірі 4 540,00 грн (2 270,00 грн х 200%).

36. До касаційної скарги заявник не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, тому касаційна скарга також підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України для надання строку на усунення встановлених недоліків у частині сплати судового збору.

37. Крім того, статтею 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

38. Скаржник до касаційної скарги не додав докази надсилання її копій учасникам справи, тому скаржнику потрібно надати Верховному Суду відповідні докази такого надсилання.

39. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

40. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 910/11353/21 залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- надати суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням підстав на підтвердження поважності причин пропуску цього строку з посиланням на відповідні докази;

- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 18-29 цієї ухвали;

- надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 4 540, 00 грн;

- касаційну скаргу та уточнену її редакцію, подану на виконання цієї ухвали, необхідно надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Кондратова