ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 Справа № 917/484/23

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго - Трейд", вул. Набережна Перемоги, 120, м. Дніпро, 49100

до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

про стягнення 128 806 174,81 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Сорока Є.С.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Суть справи. До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго - Трейд" до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про стягнення 128 806 147,81 грн заборгованості, з яких: 43 819 439,76 грн основний борг, 55 494 619,26 грн пеня, 1 620 682,99 грн 3% річних, 27 871 405,80 грн інфляційні згідно Договору постачання природного газу № 40 від 22.06.2018.

Ухвалою суду від 05.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 04.05.2023 на 10:00.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Трейд" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. № 4787 від 17.04.2023), яка задоволена судом, про що постановлено відповідну ухвалу.

25.04.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5181) та клопотання про витребування доказів у позивача, а саме: оригінал Договору постачання природного газу № 40 від 22.06.2018, Додаткової угоди №1 від 31.07.2018 до Договору постачання природного газу № 40 від 22.06.2018, протоколу загальних зборів ТОВ «Укренерго-Трейд» № 9 від 31.07.2018 щодо надання згоди директору на укладання даної угоди, акту приймання-передачі природного газу від 31.07.2018 (вх. № 5180). Відповідач вказує, що останні документи були втрачені через вимушене переміщення документації за межі підприємства та виходом з ладу (в результаті ракетних обстрілів) серверу товариства.

Відзив та додані до нього документи долучені судом до матеріалів справи.

01.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача (вх. № 5442 копія, вх. № 5609 від 04.05.2023 оригінал), яка долучена до матеріалів справи.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (вх. № 5472 від 02.05.2023), для надання можливості підготувати заперечення на відповідь на відзив позивача.

Позивачем подано клопотання про долучення до матеріалі справи доказів на підтвердження замовлення з боку відповідача обсягів постачання природного газу (вх. № 5600 від 04.05.2023). Подані документи долучені судом до матеріалів справи та будуть враховані при досліджені доказів та прийнятті рішення у справі.

Ухвалою суду від 04.05.2023 відкладено підготовче засідання на 06.06.2023, 10:30; визначено позивачу надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів: Договір постачання природного газу № 40 від 22.06.2018, Додаткову угоду №1 від 31.07.2018 до Договору постачання природного газу № 40 від 22.06.2018, протокол загальних зборів ТОВ «Укренерго-Трейд» № 9 від 31.07.2018 щодо надання згоди директору на укладання даної угоди, акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2018.

18.05.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 6291), заява про зменшення розміру штрафних санкцій (вх. № 6289) та клопотання про залучення третьої особи (вх. № 6290).

Подані заперечення, заява та клопотання долучені до матеріалів справи. Заява про зменшення розміру штрафних санкцій буде врахована при винесенні рішення у справі.

Від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № 6934 від 01.06.2023), клопотання про долучення до матеріалів справи копії протоколу загальних зборів учасників позивача (вх. № 7095 від 06.06.2023) та клопотання про долучення доказів (вх. № 7085 від 06.06.2023), а саме: завірені копії договору № 01-27-02-2023 від 27 лютого 2023 року; завірені копії додаткової угоди №2 від 01.03.2023 до договору № 01-27-02-2023; завірені копії акту здачі-приймання наданих послуг №9 від 28.04.2023 на суму 6 000,00 грн; завірені копії рахунку-фактури №К-09 від 28.04.2023; завірені копії акту здачі-приймання наданих послуг №15 від 31.05.2023 на суму 7 200,00 грн; завірені копії рахунку-фактури №К-15 від 31.05.2023; завірені копій платіжних доручень (платіжних інструкцій) про оплату відповідно до договору № 01-27-02-2023 від 27 лютого 2023 року.

Подані пояснення та документи долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 06.06.2023 судом оглянуто витребувані ухвалою суду від 04.05.2023 оригінали документів.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.06.2023 оголосив та наполягав на задоволенні клопотання про залучення третьої особи Компанію MOMENTUM ENTERPRISES (EASTERN EUROPE) LIMITED в особі "Представництва "Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед".

Представник позивача заперечував через необґрунтованість.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач вказав, що в травні 2022 року ПАТ «Укртатнафта» було отримано лист від ТОВ «Укренерго-Трейд» № 050522 від 20.05.2022, в якому було зазначено, що природний газ, несплата за поставку якого, стала підставою для звернення до суду по даній справі, був отриманий позивачем саме від Представництва «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» на підставі Договору комісії № 34 від 27.06.2017. Договір комісії за своєю правовою природою є посередницьким договором, право власності на товар від комітента до комісіонера не переходить. Таким чином, фактично власником проданого природного газу було Представництво «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед».

Ухвалою суду від 06.06.2023 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відмовлено Публічному акціонерному товариству "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" в задоволенні заяви про залучення третьої особи; відкладено підготовче засідання на 04.07.2023, 11:00.

19.06.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа відповідача від 13.07.2018 № 8/21-598 (вх. № 7652), заперечення на заяву відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (вх. № 7651), які долучені судом до матеріалів справи.

Від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі (вх. № 7837 від 22.06.2023), пояснення щодо заперечень позивача проти зменшення розміру штрафних санкцій (вх. № 7987 від 27.06.2023).

Позивачем подано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 8152 від 30.06.2023).

Ухвалою суду від 04.07.2023 відмовлено Публічному акціонерному товаристві "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" в заяві про зупинення провадження у справі №917/484/23; закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 27.07.2023, 11:30.

Позивачем подано клопотання про долучення доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу (вх. № 8794 від 17.07.2023) та заяву про вирішення питання про судові витрати (вх. № 9234 від 27.07.2023). Подані документи долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 27.07.2023 представник позивача виклав зміст позовних вимог. Судом досліджено подані позивачем докази.

В судовому засіданні 27.07.2023 оголошено перерву до 10.08.2023.

В судовому засіданні 10.08.2023 представником відповідача викладено зміст заперечень щодо позовних вимог, оголошено подане клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій. Судом досліджено подані відповідачем докази.

Представник позивача не зміг підключитись до відеоконференції з технічних причин.

Судом були з`ясовані обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази.

Представнику відповідача надано заключне слово, який підтримав свою позицію викладену письмово та озвучену в судовому засіданні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Встановивши всі обставини справи та дослідивши надані документальні докази, суд встановив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Трейд" (Позивач, Постачальник, ТОВ "Укренерго-Трейд") та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (Відповідач, Споживач, ПАТ "Укртатнафта") 22.06.2018 було укладено Договір № 40 постачання природного газу ( Договір, а.с. 30-33 том 1).

В Договорі Сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Постачальник зобов`язується передати у власність Споживача, а Споживач прийняти і сплатити на умовах цього Договору природний газ, надалі - Газ (код товару: 2711). Постачальник має діючу ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Газ, що передається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для власних потреб, а не для перепродажу. Споживач є кінцевим споживачем Газу (п. 1.1 Договору);

- Плановий обсяг Газу, який Постачальник зобов`язується передати у липні 2018 року (місяць передачі Газу), а Споживач прийняти та оплатити, складає 2 525,000 тис, куб. м (два мільйони п`ятсот двадцять п`ять тисяч куб. м.). Обсяг може змінюватись Сторонами шляхом коригування, у впродовж поточного розрахункового місяця. Допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених в п. 1.3. цього договору. Узгодження обсягів газу, що передаються по даному договору у відповідному місяці, підтверджується підписанням Сторонами акту приймання-передачі газу відповідно до Розділу 3 даного договору (п. 1.3 Договору);

- Загальна вартість Газу, який Постачальник передає Споживачу, визначається загальною вартістю обсягу фактично переданого Газу на підставі акту приймання-передачі газу, вказаного у п. 3.3 Договору (п. 1.4 Договору);

- Ціна 1000 м3 Газу, що передається у липні 2018 року (надалі звітний місяць), складає 8 127,35 грн., без ГІДВ, крім того ПДВ 20% , що складає 1 625,47 грн., разом 9 752,82 грн. (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні 82 коп.) (п. 2.1 Договору);

- Загальна вартість планового обсягу Газу (п.1.3.) складає 20 521 558,75 грн., крім того ПДВ 20% - 4104 311,75 грн., разом загальна вартість - 24 625 870,50 грн. (двадцять чотири мільйони шістсот двадцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят грн. 50 коп.). Ціна та вартість Газу не включає в себе вартість послуги з транспортування магістральними трубопроводами, та вартість послуги з розподілу газу (п. 2.2 Договору);

- Оплата загальної вартості Газу (п. 1.4. Договору), проводиться на поточний рахунок Постачальника до 20 серпня 2018 року включно (п. 2.5 Договору);

- Розрахунки здійснюються на підставі акту приймання-передачі, вказаного у п. 3.3 Договору, в якому зазначається фактично переданий обсяг Газу та його загальну вартість (п. 2.6 Договору);

- Кількість Газу, що передається, визначається за показниками комерційного вузла обліку, встановленого у Споживача, та підтверджується Оператором ГРМ, у межах відповідності з обсягом, що вказаний у п.1.3 даного Договору (п. 3.2 Договору);

- Передачу фактичного обсягу Газу за звітний місяць оформляється Сторонами Актом приймання-передачі Газу. Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання Акту приймання - передачі Газу (п. 3.3 Договору);

- Споживач зобов`язаний оплатити Постачальнику загальну вартість Газу, що передається, на умовах згідно з п. 2.5 та 1.6 цього Договору (п. 4.3.2 Договору);

- За порушення Споживачем грошових зобов`язань (умов та строків розрахунків) згідно з п. 2.5 та п. 2.6 Договору, Споживач сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції - пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу (п. 5.4 Договору);

- За порушення Споживачем грошових зобов`язань згідно з п. 2.5 та п. 2.6 Договору, Постачальник має право зменшити обсяг поставки Газу до рівня фактичних платежів, або не передавати/припинити Газ Споживачу, або розірвати Договір в односторонньому порядку і, відповідно, повернути Споживачу суму перерахованих ним коштів в рахунок оплати обсягу Газу, за виключенням нарахованих Постачальником санкцій (пені/штрафу тощо) (п. 5.5 Договору);

-За порушення Споживачем умов оплати Газу по Договору, Постачальник в односторонньому порядку має право нарахувати господарські санкції, передбачені Договором за таке порушення, та здійснити зарахування вже отриманих від Споживача коштів (часткової оплати) по Договору в рахунок стягнення суми зазначених господарських санкцій (пені, штрафу тощо), письмово попередив про це Споживача (п. 5.6 Договору);

- Сума грошових зобов`язань Споживача за обсяг отриманого по Договору Газу збільшується на суму нарахованих та стягнутих Постачальником згідно п. 5.5. та п. 5.6. Договору господарських санкцій (п. 5.7 Договору);

- Сплата Споживачем господарських санкцій за даним Договором не звільняє його від виконання основного зобов`язання та відшкодування збитків, понесених Постачальником з вини Споживача (п. 5.8 Договору);

- Пеня, передбачена даним Розділом Договору, нараховується за увесь період прострочення виконання зобов`язань (п. 5.10 Договору);

- Спори, що виникли із цього Договору, вирішуються шляхом двосторонніх переговорів

уповноваженими представниками Сторін. У випадку недосягнення згоди шляхом переговорів, суперечки передаються на вирішення в господарські суди України і розглядаються в установленому порядку згідно із законодавством України (п. 6.1 Договору).

31.07.2018 Сторонами підписано Додаткову угоду (а.с. 34 том 1) до Договору, якою сторони внесли зміни до останнього:

- Сторони дійшли згоди викласти пункт 1.3. розділу 1 «Предмет договору» Договору в новій редакції: « 1.3. Обсяг Газу, який Постачальник зобов`язується передати у липні 2018 року (місяць передачі Газу), а Споживач прийняти та оплатити, складає 4 493,002 тис. куб.м (чотири мільйона чотириста дев`яносто три тисячі два куб.м.). Обсяг може змінюватись Сторонами шляхом коригування, у тому числі впродовж поточного розрахункового місяця.»

- Сторони дійшли згоди викласти пункт 2.2. розділу 2 «Ціна, загальна вартість Газу та порядок розрахунків» Договору в новій редакції: "2.2. Загальна вартість обсягу Газу (п.1.3.) складає 36 516 199,80 грн., крім того ПДВ 20% 7 303 239,96 грн., разом загальна вартість 43 819 439,76 грн. (сорок три мільйона вісімсот дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять грн. 76 коп.). Ціна та вартість Газу не включає в себе вартість послуги з транспортування магістральними трубопроводами, та вартість послуги з розподілу газу."

На виконання вищевказаних зобов`язань у липні 2018 року Позивачем було поставлено Відповідачу природний газ у кількості 4 493,002 тис. куб. м. на загальну суму (з ПДВ) 43 819 439,76 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі природного газу від 31 липня 2018 року (а.с. 36 том 1), який підписано Позивачем, Відповідачем та оператором ГРМ ПрАТ "Кременчукгаз".

Однак, як вказує Позивач, в порушення п.п. 1.1, 2.5 Договору Відповідач оплату поставленого природного газу відповідно до Акту приймання-передачі від 31.07.2018 не здійснив, що і стало приводом для звернення до суду з цим позовом.

Окрім суми заборгованості Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Відповідача 55 494 619,26 грн пені, 1 620 682,99 грн 3% річних, 27 871 405,80 грн інфляційних втрат.

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечує та вказує, що 02.04.2022 російськими окупаційними військами був здійснений перший масований ракетний обстріл технологічних об`єктів ПАТ «Укртатнафта», в результаті чого робота підприємства була зупинена в аварійному режимі. Того ж дня за фактом обстрілу Службою безпеки України було порушено кримінальне провадження (зареєстровано в СРДР за №0000043), проведені невідкладні слідчі дії, вилучені в якості доказів залишки ракет.

В результаті ракетних обстрілів вийшов з ладу сервер з програмним забезпеченням корпоративної системи управління підприємством mySAP.com (R/3) - SAP R/3 Enterprise, що призвело до фізичного знищення інформації про фінансово-господарські операції, стан виконання господарських договорів, дебіторську та кредиторську заборгованість, економічні, податкові та статистичні показники ПАТ «Укртатнафта» за період з 2004 по 2022 рік.

На даний момент, ПАТ «Укртатнафта» не може підтвердити або спростувати доводи Позивача щодо не оплати основної суми заборгованості за Договором у значений сторонами строк. Вказані обставини позбавляють ПАТ «Укртатнафта» можливості здійснитиналежний захист своїх прав з дотриманням принципу змагальності сторін у судовому процесі.

Відповідач стверджує, що у відповідності до статті 232 ГК України строк нарахування пені повинен бути обмежений періодом з 21.08.2018 по 21.02.2019. Згідно проведеного ПАТ «Укртйтнафта» контрозрахунку пені за відповідний період пеня буде складати 7 975 138,04 грн.

Посилаючись на статтю 267 ГК України ПАТ «Укртатнафта» заявляє про пропущений позивачем строк позовної давності щодо нарахування пені по Договору №40 від 22.06.2018.

У відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду України від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц (копія додається до відзиву) та існуючої судової практики, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Так, на думку Відповідача, відповідно до проведеного ним розрахунку, інфляційні втрати складають 21 742 995,93 грн.

Окрім того, Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому просить зменшити розмір пені до 7 975 138,04 грн, інфляційних втрат до 21 742 995,93 грн.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські Договори.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи правову природу укладених між сторонами Договорів, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Позивачем доведено, а Відповідачем не спростовано факт порушення зобов`язання щодо оплати поставленого у липні 2018 року природного газу на суму 43 819 439,76 грн, а відтак вимога про стягнення основної заборгованості є обґрунтованою, підтвердженою доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаного пункту Договору та статті 625 ЦК України Позивачем нараховано до стягнення з Відповідача 55 494 619,26 грн пені, 1 620 682,99 грн 3% річних, 27 871 405,80 грн інфляційних втрат (розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних доданий до позовної заяви).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або Законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В п. 5.4 Договору Сторони узгодили, що за порушення Споживачем грошових зобов`язань (умов та строків розрахунків) згідно з п. 2.5 та п. 2.6 Договору, Споживач сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції - пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

Згідно п. 5.10 Договору пеня, передбачена даним Розділом Договору, нараховується за увесь період прострочення виконання зобов`язань.

Суд перевіривши методику розрахунку пені наведену Позивачем дійшов висновку про його правомірність.

Твердження Відповідача про те, що нарахування пені обмежується 6 місячним строком у відповідності до статті 232 ГПК України не приймається судом до уваги з огляду на узгоджений пункт 5.10 Договору.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення 55 494 619,26 грн пені підлягає задоволенню.

При цьому, за приписами частини 1 статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК України кореспондується з частиною 3 статті 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. У той же час Верховний Суд зауважує, що суд може вирішити питання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних і за власною ініціативою, а не тільки за клопотанням заінтересованої особи. Зменшення розміру штрафу, пені, річних відсотків є правом суду і може бути реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 16.06.2021 р. у справі № 915/2222/19).

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 905/1005/18, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в Постановах Верховного Суду України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина 1 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Враховуючи обставини даної справи, суд вважає за можливе зменшити суму неустойки, стягнувши з Відповідача 16 648 385,77 грн пені.

Відповідно пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України Позивачем заявлено до стягнення 1 620 682,99 грн 3% річних, 27 871 405,80 грн інфляційних втрат.

Відповідно до правового висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду України, зокрема в постановах: від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18, від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц та від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та річних.

Суд перевіривши методику розрахунку інфляційних нарахувань та 3 % річних, здійснену Позивачем, дійшов висновку про його правомірність.

З урахуванням продовження строків позовної давності пов`язаних з дією карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, твердження Відповідача щодо пропущення Позивачем строків не береться судом до уваги.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1 620 682,99 грн 3% річних, 27 871 405,80 грн інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 239, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго - Трейд" (вул. Набережна Перемоги, 120, м. Дніпро, 49100 ) 43 819 439,76 грн основної заборгованості, 16 648 385,77 грн пені, 1 620 682,99 грн 3% річних, 27 871 405,80 грн інфляційних втрат та 939 400,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.08.2023.

Суддя Погрібна С.В