ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.09.2023р. Справа №905/803/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Кухтик С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства «Гидростандарт» м.Дніпро (; ел.пошта: , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» м.Покровськ, Донецька область (; ел.пошта: , )

про стягнення 175 039,45 грн,-

Представники сторін:

від позивача: Пухтій І.О. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Львов А.Л. (в режимі відеоконференції)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Гидростандарт» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення 175 039,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору про поставку №2722П від 14.02.2019.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/803/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 31.07.2023 року об 11:00 год., яке відбудеться у приміщенні суду, зал судового засідання №412.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.07.2023 відмовлено сторонам у проведенні судового засідання 31.07.2023 в режимі відеоконференції.

Станом на дату судового засідання 31.07.2023 до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшли: відзив на позовну заяву з додатками та відповідь на відзив.

У судове засідання 31.07.2023 представник позивача і представник відповідача не з`явились; про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, явка сторін обов`язковою не визнавалась.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 31.07.2023 відкладено розгляд справи на 01.09.2023 року об 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 31.08.2023 задоволені клопотання сторін про проведення судового засідання 01.09.2023 в режимі відеоконференції.

Станом на дату судового засідання 01.09.2023 до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшли:

- заява відповідача про прийняти в якості доказів та долучити до матеріалів справи платіжні доручення від 27.09.2019 №13512 на суму 144213,30 грн. та від 27.09.2019 №13511 на суму 51 976, 98 грн. (від 03.08.2023 вх.№ 07-10/3077/23);

- заява позивача про зміну підстав позову (від 25.08.2023 вх.№07-10/3463/23);

- додаткові пояснення позивача (від 25.08.2023 вх.№07-10/3464/23);

- заява відповідача про проведення судового засідання 01.09.2023 в режимі відеоконференції (від 25.08.2023 вх.№07-10/3477/23);

- заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (від 25.08.2023 вх.№07-10/3479/23);

- заява позивача про проведення судового засідання 01.09.2023 в режимі відеоконференції (від 25.08.2023 вх.№07-10/3484/23);

- заперечення позивача проти заяви відповідача про залишення позову без розгляду (від 25.08.2023 вх.№07-10/3493/23).

Представники позивача та відповідача в судове засідання з`явилися, брали участь у засіданні в режимі відеоконференції, підтримали позиції за позовом та відзивом відповідно. Позивач наполягав на задоволені позовних вимог, відповідач, відповідно, заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволені.

Ухвалою суду від 01.09.2023 заяву позивача (від 25.08.2023 вх.№07-10/3463/23) про зміну підстав позову та заяву відповідача (від 25.08.2023 вх.№07-10/3479/23) - залишено без розгляду на підставі ч.2 ст.207 ГПК.

З урахуванням вищевикладеного суд розглядає вимоги Приватного підприємства «Гидростандарт» до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» в межах позовної заяви від 27.06.2023.

Заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2019 року приватним підприємством «Гидростандарт» (далі - постачальник, позивач, ПП) було укладено з приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (далі - покупець, відповідач, ПрАТ) договір № 2722П (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що ПП «Гидростандарт», як постачальник, зобов`язувалося передати, а Відповідач, як покупець, зобов`язувався прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - ресурси) на умовах, передбачених Договором.

У відповідності до п. 3.1 Договору постачальник зобов`язувався поставити ресурси на умовах поставки, зазначених у специфікаціях відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені в Специфікації та включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, пов`язані з постачанням ресурсів.

Відповідно до 5.1. Договору оплата Покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в договорі.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися протягом терміну, зазначеного в Специфікації, який обраховується з моменту поставки ресурсів та надання документів, зазначених в п. 6.4 Договору.

Абзацом 1 п.6.4. Договору передбачено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів:

- рахунок на оплату та/або видаткову накладну;

- транспортні та супровідні документи (в т.ч. товарно-транспортну накладну і

накладну на ресурси, що поставляються);

- пакувальні документи;

- сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (у випадку, якщо

постачальник не є виробником);

- сертифікат санітарно - гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках);

- акт прийому - передачі ресурсів в 2-х екземплярах, оформлений з боку сторони Постачальника - у випадку, якщо його надання до початку приймання ресурсів обумовлено сторонами у специфікації.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що Покупець вправі відмовитися від приймання поставлених ресурсів до надання документів, зазначених в п. 6.4 договору.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі порушення більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів строку оплати ресурсів, Постачальник має право вимагати від Покупця виплати пені у розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідному періоді.

Пунктом 10.5 договору визначено, що договір діє до 31.12.2019 року. Закінчення строку дії даного договору не звільняє Сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) по даному Договору.

Договір підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками Сторін.

Уклавши Специфікацію № 6 від 16.04.2019 до Договору, сторони узгодили поставку Постачальником Покупцю ресурсів (рукавів високого тиску) на загальну суму 638 724,24 грн, в т.ч. ПДВ.

У специфікації також були встановлені наступні умови поставки - автомобільним транспортом, на умовах DAP- склад Покупця у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Строк поставки - протягом 10 календарних днів з моменту надіслання заявки на електронну адресу .

Строк оплати - протягом 130 календарних днів з моменту поставки ресурсів.

Договір та Специфікація підписані уповноваженими особами, скріплені печатками Сторін.

Згідно доводів позивача, Підприємство «Гидростандарт» по Договору № 2722П здійснило поставку товару Покупцю (ресурсів) на суму 638 723,28 грн (в т.ч. ПДВ) що підтверджується видатковими накладними:

- від 18.04.2019 №PH-0000458 - на суму 107 910,00 грн., в т.ч. ПДВ;

- від 22.04.2019 №PH-0000465 - Покупцю було посталено Товар на суму 334623,00 грн., в т.ч. ПДВ;

- від 23.04.2019 №PH-0000483 - Покупцю було посталено Товар на суму 144213,30 грн., в т.ч. ПДВ;

- від 25.04.2019 №PH-0000493 Покупцю було посталено Товар на суму 51 976,98 грн., в т.ч. ПДВ.

Проте, Покупець в порушення умов Договору не повністю здійснив оплату за поставлені йому ресурси.

Так, за Товар поставлений Відповідачу за видатковою накладною від 23.04.2019 №PH-0000483 (строк оплати з за умовами специфікації від 16.04.2019 № 6 - до 31.08.2019) Відповідач сплатив частково і на даний час залишається несплаченою сума у розмірі 45509,41грн.,

Вартість Товару поставленого Покупцеві за видатковою накладною від 25.04.2019 №PH-0000493 на суму 51 976,98 грн. Покупець не оплатив. Оплата за поставлений Товар з урахуванням умов специфікації від 16.04.2019 №6 мала бути здійснена до 02 вересня 2019 року. Однак до цього часу вартість отриманого Відповідачем товару залишається несплаченою.

Згідно даних бухгалтерського обліку станом на 14.06.2023 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» має заборгованість перед приватним підприємством «Гидростандрат» по Договору №2722П за поставлені ресурси у розмірі 97 486,39 грн.

Крім того, згідно розрахунку Позивача, внаслідок невиконання грошових зобов`язань станом на 14.06.2023 року сума інфляційних втрат складає - 52 348,52 грн., три проценти річних - 11 064,84 грн., пеня- 14 139,70 грн.

Вважаючи порушеним своє право приватне підприємство «Гидростандарт» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» 175 039,45 грн.. у т.ч. 97 486,39 грн. - заборгованості по сплаті за поставлений товар за договором від 14.02.2019 № 2722П, 52 348,52 грн. - інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язань по сплаті за поставлений товар, 11 064,84 грн. - 3% річних від простроченої суми по сплаті за поставлений товар, пеню за несвоєчасну оплату за поставлений товар в сумі 14 139,70 грн.

Доводи ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».

У відзиві від 21.07.2023 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» проти позову заперечує. Згідно доводів відповідача - Позивач вважає, що початок відліку строку оплати за поставлений товар розраховується з моменту відвантаження товару. Втім, така позиція не відповідає умовам Договору, адже відвантаження товару не є підтвердженням передачі пакету документів на товар, перелік яких встановлений у Договорі та у відповідній специфікації до нього.

Умовами п.5.2. Договору встановлений момент виникнення зобов`язання з оплати поставленого Товару, а саме: «оплата за поставлені Ресурси здійснюється протягом строку, зазначеного у специфікації, котрий обчислюється з моменту поставки Ресурсів та надання документів, зазначених в п. 6.4. цього Договору».

Так, відповідно до п.6.4. Договору Позивач був зобов`язаний надати Відповідачу оригінали наступних документів:

- рахунок на оплату та/або видаткову накладну;

- транспортні та супровідні документи;

- пакувальні документи;

- сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника;

- сертифікат санітарно - гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки;

- акт прийому - передачі товарів;

Відповідач наголошує, що саме на умовах, передбачених Договором, Позивач був зобов`язаний передати Товар та надати усі документи до нього (відповідно до умов специфікації та п.6.4 Договору).

Втім, Позивач не передав покупцю усі документи, передбачені умовами договору до Товарів, що поставлялися в рамках Специфікації №6 від 16.04.2019 до Договору.

ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» стверджує, що не отримував вказані вище документи, про що додатково неодноразово повідомляв Позивача в переписці електронною поштою. Проте ні відповіді на зазначений лист, ні запрошуваних документів Відповідач не отримав. Матеріали справи не містять жодних змін до Договору в частині початку відліку строку оплати за поставлений товар, а отже, вимоги Позивача щодо стягнення заборгованості за договором є передчасними.

Відповідач вважає, що зобов`язання Покупця щодо сплати заявлених у позовній заяві вимог підлягає виконанню виключно після настання подій: поставки товару та передачі усіх передбачених Договором документів.

Згідно доводів Відповідача - у нього у нього не виникло обов`язку по оплаті товару у зв`язку з тим, що він отримав від Позивача товар, але не отримав усіх документів, передбачених Договором (момент виникнення зобов`язання з оплати товару вникає після того, як виконані обидві ці умови). Так як для Відповідача не настав строк виконання зобов`язання, то порушення права Позивача не відбулося, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Укладаючи договір поставки, Сторони узгодили усі умови Договору, що були, на їх думку, істотними та важливими для них.

Відповідач, погодивши умови Договору с Позивачем, правомірно очікував, що зобов`язання, які взяв на себе Позивач, як стосовно поставки товару, так і стосовно надання документів, передбачених Договором, будуть виконані належним чином.

Механізм спонукання виконання зобов`язань Позивача в повному обсязі, був викладений в п.5.2. Договору, за яким відлік строку оплати за товар починається після поставки товару та надання Позивачем документів, передбачених Договором.

Крім того, відповідач просив, у разі, якщо суд дійде висновку про стягнення суми заборгованості, а також неустойки, інфляційні втрати та 3% річних, врахувати позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19) та зменшити розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних на 50% з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Неналежне виконання Відповідачем обов`язків за договором обумовлено не тільки тим, що Позивач не надав повного пакету документів, передбаченого договором, а й в першу чергу складним економічним становищем Відповідача під час військової агресії РФ. Так, з початку бойових дій виробничі потужності Відповідача було значно скорочено, персонал евакуйовано в інші регіони України. Частину персоналу було призвано до лав ЗСУ. Відповідно, реалізація продукції скоротилась, виторгу не надходило, що є основною причиною невиконання зобов`язання. Основна частина оплати за товар перерахована своєчасно, проте Позивачем не надано доказів понесення збитків, отже вважаємо суму неустойки за час затримки розрахунку занадто великою порівняно з сумою прострочення виконання зобов`язання.

Також, Відповідач не погоджується із розрахунком пені. Пунктом 7.2 договору, передбачено, що у випадку прострочення строку оплати Ресурсів більш ніж на 30 календарних днів Постачальник має право вимагати від Покупця сплати пені в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки, що діяла у відповідному періоді.

Натомість, Позивачем в розрахунку застосовано подвійну облікову ставку, в той час як потрібно застосовувати 0,04%. Крім того, Відповідач не згоден з моментом початку строку застосування пені, оскільки її нарахування, відповідно до п. 7.2 договору, починається на 31 день від граничного строку оплати, який становить 130 календарних днів від дати поставки. Таким чином, пеня нараховується після спливу 160 днів з дати поставки Ресурсів.

03.08.2023 до господарського суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про долучення до матеріалів справи доказів, а саме платіжних інструкцій від 27.09.2019 №13512 та від 27.09.2019 №13511, а також відповідач просить суд визнати поважними причини пропущення строку для надання доказів та поновлення зазначеного строку.

Відповідач пояснив, що у проваджені Господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/803/23 за позовом ПП «Гидростандарт» (далі - Позивач) до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 2722П від 14.02.2019 року в сумі 97 486, 39 грн., 3% річних в сумі 11 064, 84 грн., інфляційних втрат в сумі 52 348, 52 грн. та пені в сумі 14 139, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором, а саме: не проведено в повному обсязі оплату за видатковою накладною від 23.04.2019 №РН-0000483 - сума боргу 45 509, 41 грн., а також за видатковою накладною від 25.04.2019 №РН-0000493 - сума боргу 51 976, 98 грн.

Проте, на спростування даних тверджень позивача, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» надав скан - копії платіжних інструкцій від 27.09.2019 №13512 на суму 144213,30 грн. та від 27.09.2019 №13511 на суму 51 976, 98 грн.

Покровська міська територіальна громада та Удачненська селищна територіальна громада (місця розташування Відповідача) включено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309.

Відповідач вказав, що докази оплати за спірними видатковими накладними не могли бути надані одночасно із відзивом на позовну заяву, оскільки у зв`язку з військовим станом в Україні відповідальні за облік заборгованості працівники ПрАТ "ШУ "ПОКРОВСЬКЕ" працюють дистанційно та не мають доступу до архіву бухгалтерських документів, що розташований на підприємстві.

З метою з`ясування фактів оплати за спірними видатковими накладними було здійснено запит до обслуговуючого банку та лише 01.08.2023 об 18:12 отримано скан - копії відповідних платіжних доручень.

З огляду на вищенаведене, відповідач просив визнати поважними причини пропущення строку для надання доказів та поновити зазначений строк; прийняти в якості доказів та долучити до матеріалів справи платіжні інструкції від 27.09.2019 №13512 на суму 144213,30 грн. та від 27.09.2019 №13511 на суму 51 976, 98 грн.

Частиною першою статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи зі змісту статті 119 ГПК України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин такого пропуску.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання заяви з пропуском строку встановленого для її подання. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

У подальшому законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738- IX, від 07.02.2023 №2915-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено відповідні укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023 якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З огляду на наведене вище, беручи до уваги встановлені судом обставити, суд вважає за доцільне визнати причину пропуску на подання відповідачем доказів поважною, поновити процесуальний строк для подання останнього та долучити платіжні інструкції від 27.09.2019 №13512 на суму 144213,30 грн. та від 27.09.2019 №13511 на суму 51 976, 98 грн. до матеріалів справи № 905/803/23.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом даного спору є вимога ПП «Гидростандарт» про стягнення з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» заборгованості за товар поставлений за видатковими накладними від 23.04.2019 № PH-0000483 та від 25.04.2019 № PH-0000493. по Договору № 2722П.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Господарського та Цивільного кодексів України, умовами Договору №2722П від 14.02.2019 та Специфікації № 6 від 16.04.2019 до Договору.

Так, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно Договору, належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 та ст.11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 2722П від 14.02.2019 є договором поставки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України унормовано, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом даних норм Цивільного кодексу України, № 2722П від 14.02.2019 - це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у частинах 1,7 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Пунктом 1 ч.1 ст.664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

У судовому засіданні встановлено, що ПП «Гидростандарт» по Договору № 2722П здійснило поставку товару Покупцю (ресурсів) на суму 638 723,28 грн (в т.ч. ПДВ) що підтверджується видатковими накладними:

від 18.04.2019 № PH-0000458 - на суму 107 910,00 грн., в т.ч. ПДВ;

від 22.04.2019 № PH-0000465 - Покупцю було посталено Товар на суму 334 623,00 грн., в т.ч. ПДВ;

від 23.04.2019 № PH-0000483 - Покупцю було посталено Товар на суму 144 213,30 грн., в т.ч. ПДВ;

від 25.04.2019 № PH-0000493 Покупцю було посталено Товар на суму 51 976,98 грн., в т.ч. ПДВ.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими особами Сторін та скріплені печатками. Вони не містять будь-яких зауважень та застережень щодо кількості, якості товару, або відсутності транспортних, супровідних, пакувальних документів, сертифікатів чи рахунків на оплату.

Згідно доводів позивача, Товар поставлений за видатковою накладною від 23.04.2019 № PH-0000483 (строк оплати за умовами специфікації від 16.04.2019 № 6 - до 31.08.2019) Відповідач оплатив частково і на час вирішення спору залишається несплаченою сума у розмірі 45 509,41грн.,

Позивач стверджує, що вартість Товару отриманого за видатковою накладною від 25.04.2019 № PH-0000493 на суму 51 976,98 грн. Покупець не оплатив. Оплата за поставлений Товар з урахуванням умов специфікації від 16.04.2019 № 6 мала бути здійснена до 02 вересня 2019 року. Однак на час вирішення спору вартість цієї партії Товару залишається несплаченою.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися протягом терміну, зазначеного в Специфікації, який обраховується з моменту поставки ресурсів та надання документів, зазначених в п. 6.4 Договору.

У відповідності до умов специфікації № 6 від 16.04.2019 до Договору, строк оплати - протягом 130 календарних днів з моменту поставки ресурсів.

Стаття 689 ЦК України зобов`язує покупця прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

З наявних матеріалів справи вбачається, що Покупець прийняв товар поставлений, зокрема за видатковими накладними від 23.04.2019 № PH-0000483 та від 25.04.2019 № PH-0000493. Він не вимагав заміни товару та не відмовлявся від договору № 2722П.

Щодо доводів ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відсутність правових підстав для оплати отриманого Товару за видатковими накладними від 23.04.2019 № PH-0000483 та від 25.04.2019 № PH-0000493.

Відповідач стверджує, що при отриманні Товару за видатковими накладними № PH-0000483 та № PH-0000493 Постачальник не передав йому рахунок на оплату, транспортні, супровідні та пакувальні документи; сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника; сертифікат санітарно - гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки. Тому, згідно його доводів, у Відповідача не виник обов`язок по оплаті товару у зв`язку з тим, що він отримав від Позивача товар, але не отримав усіх документів, передбачених Договором.

Абзацом 1 п.6.4. Договору Сторони узгодили, що постачальник зобов`язаний надати покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів:

- рахунок на оплату та/або видаткову накладну;

- транспортні та супровідні документи (в т.ч. товарно-транспортну накладну і

накладну на ресурси, що поставляються);

- пакувальні документи;

- сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (у випадку, якщо

постачальник не є виробником);

- сертифікат санітарно - гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках);

- акт прийому - передачі ресурсів в 2-х екземплярах, оформлений з боку сторони Постачальника - у випадку, якщо його надання до початку приймання ресурсів обумовлено сторонами у специфікації.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що Покупець вправі відмовитися від приймання поставлених ресурсів до надання документів, зазначених в п. 6.4 договору.

Відповідач пояснив, що при постачанні Позивачем Товару по Договору № 2722П, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» не отримувало від ПП «Гидростандрат» документів передбачених пунктом 6.4 Договору, про що неодноразово повідомляв ПП «Гидростандрат» електронною поштою.

Проте, матеріали справи не містять доказів про звернення ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» до ПП «Гидростандрат» з вимогою надати визначені пунктом 6.4 Договору документи на поставлений Товар.

Також відсутні докази відмови ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» (згідно п.6.5 Договору) від приймання поставлених ресурсів до надання документів, зазначених в п. 6.4 Договору.

Позивач стверджує, що перед здійсненням кожної поставки по Договору № 2722П передавав Відповідачу усі документи передбачені п.6.4 Договору. За доводами Позивача, вказана обставина підтверджується отриманням Товару та безумовним підписанням видаткових накладних від 18.04.2019 № PH-0000458; від 22.04.2019 № PH-0000465; від 23.04.2019 № PH-0000483; від 25.04.2019 № PH-0000493.

Проте, Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які свідчать про передачу відповідачу вказаних документів.

Господарський суд зазначає, що згідно частини 1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом досліджено умови договору, пункту 5.2 Договору та Специфікації № 6 від 16.04.2019 до Договору якими встановлено, що покупець здійснює оплату товару протягом 130 календарних днів з моменту поставки ресурсів.

Оскільки спірний товар отриманий відповідачем 23.04.2019 та 25.04.2019 на підставі належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів, тому, відповідно, строк оплати за товар у відповідача настав, і отримання, але нездійснення відповідачем оплати товару є порушенням договірних зобов`язань. Тобто, обов`язок відповідача оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (ст. 655, 692, 712 ЦКУ, ч. 1 ст. 265 ГКУ) та не залежить від факту виставлення позивачем рахунку на оплату відповідачем вартості здійсненої поставки товару, передачі йому сертифікатів, транспортних, пакувальних та супровідних документів

Господарським судом встановлено, що відповідач був обізнаний про суму оплати, яку мав здійснити за отриманий ним товар. Обставин щодо неможливості здійснення оплати за отриманий товар судом не встановлено.

Хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється «протягом терміну, зазначеного в Специфікації, який обраховується з моменту поставки ресурсів та надання документів, зазначених в п. 6.4 Договору», однак за змістом ст. 692 ЦКУ , пункту 5.2 договору та Специфікації № 6 від 16.04.2019 така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується «протягом 130 календарних днів з моменту поставки ресурсів», а не рахунку, сертифікатів чи товаро-супровідних документів.

Зокрема, за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦКУ та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 614 ЦКУ, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 № 915/641/19.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Згідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Постачальник уклавши із замовником Договір № 2722П зобов`язався перед постачанням Товару передавати ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» документи передбачені п.6.4 Договору.

Також сторони узгодили право ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» відмовитися від приймання поставлених ресурсів до надання ПП «Гидростандрат» документів, зазначених в п. 6.4 договору.

Матеріали справи містять видаткові накладні від 18.04.2019 № PH-0000458, від 22.04.2019 № PH-0000465, від 23.04.2019 № PH-0000483, від 25.04.2019 № PH-0000493 на отримання Товару ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від Позивача. Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими особами Сторін та скріплені печатками. Вони не містять будь-яких зауважень та застережень щодо кількості, якості товару, або відсутності транспортних, супровідних, пакувальних документів, сертифікатів чи рахунків на оплату.

Крім того, згідно доводів позивач, які не спростовані відповідачем, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» повністю оплачена вартість товару отриманого за накладними 18.04.2019 № PH-0000458, від 22.04.2019 № PH-0000465.

При цьому, факт отримання документів передбачених п.6.4 договору за цими накладними Відповідач заперечує, а Позивач не надав суду належних доказів, які підтверджують надання Покупцю таких документів.

Отже, з урахуванням приписів ст.ст.76-79,86 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку, що факт передачі документів передбачених пунктом 6.4 Договору при постачанні товару за накладними від 23.04.2019 № PH-0000483, від 25.04.2019 № PH-0000493 скоріше був (мав місце), аніж не був, що у свою чергу спростовує доводи відповідача про наявність підстав для невиконання грошових зобов`язань з оплати спірної партії товару.

Щодо оплати ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» вартості товару потриманого по накладним № PH-0000483 від 23.04.2019 та № PH-0000493 від 25.04.2019.

Як вбачається зі змісту позову, ПП «Гидростандарт» поставив відповідачу товар: на суму 144213,30 грн. за накладною № PH-0000483 від 23.04.2019; на суму 51 976,98 грн за накладною № PH-0000493 від 25.04.2019, проте ПрАТ не провів належних розрахунків, у зв`язку з чим виник даний спір.

Вважаючи порушеним своє право, ПП «Гидростандарт» простить суд стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» суму основного боргу у розмірі 97 486,39 грн. яка складається із заборгованості у розмірі 45 509,41грн. за товари поставлені за видатковою накладною від 23.04.2019 № PH-0000483 (строк оплати за умовами специфікації від 16.04.2019 № 6 - до 31.08.2019) та 51 976,98 грн. за видатковою накладною від 25.04.2019 № PH-0000493 (з урахуванням умов специфікації від 16.04.2019 № 6 строк оплати до 02.09.2019).

У матеріалах справи наявні копії платіжних інструкцій від 27.09.2019 №13512 та від 27.09.2019 №13511, достовірність яких не спростовується та не заперечується позивачем.

Згідно платіжної інструкції від 27.09.2019 №13512, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 27.09.2019 здійснило перерахування коштів ПП «Гидростандарт» у сумі 144213,30 грн. з призначенням платежу «за договором №2722 від 14.02.2019, № PH-0000483».

Відповідно до платіжної інструкції від 27.09.2019 №13512, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 27.09.2019 здійснило перерахування коштів ПП «Гидростандарт» у сумі 51 976,98 грн. з призначенням платежу «за договором №2722 від 14.02.2019, № PH-0000493».

Ці платіжні інструкції підтверджують, що 27.09.2019 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» оплатив вартість Товару отриманого за накладною № PH-0000483 від 23.04.2019; та за накладною № PH-0000493 від 25.04.2019 - у повному обсязі. Доводи відповідача в цій частині позивачем не спростовані.

14 червня 2023 року ПП «Гидростандарт» звернувся з позовом, однією з вимог якого є - стягнення з ПрАТ суми основного боргу у розмірі 97 486,39 грн. Проте, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, вартість товару отриманого відповідачем за спірними накладними № PH-0000483, № PH-0000493 була повністю сплачена ПрАТ 27.09.2019.

Вказані обставини свідчать про безпідставність вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 97 486,39 грн.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань по Договору №2722П, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 52 348,52 грн. - інфляційних втрат, 11 064,84 грн. - 3% річних, пеню за несвоєчасну оплату за поставлений товар в сумі 14 139,70 грн. згідно поданих розрахунків.

Відповідно до приписів частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивача стверджує, що сума основного боргу ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», станом на 27.06.2023 (дату звернення з позовом до суду) по видатковим накладним від 23.04.2019 № PH-0000483 складає 45509,41 грн. та від 25.04.2019 № PH-0000493 складає 51 976,98 грн.

З урахуванням умов специфікації від 16.04.2019 № 6 оплата за поставлений Товар по видатковій накладній від 23.04.2019 № PH-0000483 мала бути здійснена до 31.08.2019 та по накладній від 25.04.2019 № PH-0000493 - до 02.09. 2019

Згідно розрахунку позивача:

Сума інфляційних втрат на борг у розмірі 45 509,41 грн за період вересень 2019 - травень 2023 склала 24 437,77 грн. та на борг у розмірі 51 976,98 грн за період вересень 2019 - травень 2023 склала 27 910,75 грн. Загальна сума інфляційних втрат складає 52 348,52 грн.

Згідно розрахунку 3% річних нарахованих на борг у розмірі 45 509,41 грн за період з 01.09.2019 по 14.06.2023 склала 5 169,37 грн.; на борг у розмірі 51 976,98 грн за період з 03.09.2019 по 14.06.2023 склала 5 895,47 грн. Загальна сума 3% річних складає 11 064,84 грн.

Проте, суд вважає доводи позивача в цій частині помилковими та не обґрунтованими.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, вартість товару отриманого відповідачем за спірними накладними № PH-0000483, № PH-0000493 була повністю сплачена ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 27.09.2019.

Отже, порушенням грошового зобов`язання на визначену позивачем суму 45 509,41 грн за видатковою накладною № PH-0000483 є період з 01.09.2019 по 26.09.2019, та за видатковою накладною № PH-0000493 на суму 51 976,98 грн. є період з 03.09.2019 по 26.09.2019.

Здійснивши власні розрахунки з урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати в загальному розмірі 682,41 грн. та 3% річних в загальному розмірі 199,78 грн.

Згідно розрахунку суду:

- Сума інфляційних втрат на борг у розмірі 45 509,41 грн. за період вересень 2019 складає - 318,57 грн., а на борг у розмірі 51 976,98 грн. за період вересень 2019 - 363,84 грн. Загальна сума інфляційних втрат складає 682,41 грн.

- 3 % річних нарахованих на борг у розмірі 45 509,41 грн за період з 01.09.2019 по 26.09.2019 склала 97,25 грн. а на борг у розмірі 51 976,98 грн за період з 03.09.2019 по 26.09.2019 - 102,53 грн. Загальна сума 3% річних складає 199,78 грн.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки а також відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч.2 ст. 550 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом статей 1, 2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі порушення більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів строку оплати ресурсів, Постачальник має право вимагати від Покупця виплати пені у розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідному періоді.

Сума пені розрахована Позивачем виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення і відповідно до розрахунку суми заборгованості приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» перед Позивачем за поставлений відповідно до договору № 2722П товар, складає 14 139,70 грн.

Зокрема згідно розрахунку позивача, сума пені нарахованої на борг у розмірі 45 509,41 грн за період з 01.09.2019 по 01.03.2020 склала 6 616,86грн.; на борг у розмірі 51 976,98 грн за період з 03.09.2019 по 03.03.2020 склала 7 522,86 грн

Проте, суд вважає цей розрахунок неправомірним та необґрунтованим з огляду на наступне.

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися протягом терміну, зазначеного в Специфікації.

За умовами специфікації № 6 від 16.04.2019 до Договору, строк оплати - протягом 130 календарних днів з моменту поставки ресурсів.

У відповідності до умов специфікації від 16.04.2019 № 6 вартість Товару (у розмірі 45 509,41 грн.) поставленого за видатковою накладною від 23.04.2019 № PH-0000483 Відповідач мав оплатити до 31.08.2019. Оплата Товару отриманого за видатковою накладною від 25.04.2019 № PH-0000493 на суму 51 976,98 грн. мала бути проведена до 02.09.2019.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі порушення більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів строку оплати ресурсів, Постачальник має право вимагати від Покупця виплати пені у розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідному періоді.

Згідно до умов Договору та Специфікації Постачальник має право вимагати від Покупця виплати пені у розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, починаючи на 31 день від граничного строку оплати, який становить 130 календарних днів від дати поставки.

Таким чином, правомірним є нарахування пені після спливу 160 днів з дати поставки Ресурсів, а розмір пені обчисленої від суми простроченого платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

У судовому засіданні встановлено, що вартість товару отриманого відповідачем за спірними накладними № PH-0000483, № PH-0000493 була повністю сплачена ПрАТ лише 27.09.2019, тобто, з порушенням терміну встановленого у Договорі та специфікації.

Проте, приймаючи до уваги умови Договору та Специфікації Постачальник, за наявності заборгованості, мав право вимагати від Покупця виплати пені за видатковою накладною № PH-0000483 - починаючи з 29.09.2019, а за видатковою накладною № PH-0000493 - з 01.10.2019.

Оскільки заборгованість за товар по накладними № PH-0000483 та № PH-0000493 була повністю погашена відповідачем 27.09.2019, підстави для нарахування пені - відсутні.

Щодо клопотання про зменшення розміру пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Заявою від 21.07.2023 відповідач просив зменшити розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних на 50%.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що неналежне виконання ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» обов`язків за договором обумовлено не тільки тим, що Позивач не надав повного пакету документів, передбаченого договором, а й в першу чергу складним економічним становищем Відповідача під час військової агресії РФ. Так, з початку бойових дій виробничі потужності Відповідача було значно скорочено, персонал евакуйовано в інші регіони України. Частину персоналу було мобілізовано до лав ЗСУ. Відповідно, реалізація продукції скоротилась, виторгу не надходило, що є основною причиною невиконання зобов`язання.

Позивач просив суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання. Звернув увагу, що ПП «Гидростандарт» перебуває у надскладному економічному становищі, оскільки з 25.02.2022, тобто з перших днів війни знаходилося на тимчасово окупованій рф території - в м. Мелітополь Запорізької області і не могло здійснювати свою господарську діяльність.

Лише у вересні 2022 року позивачу вдалося евакуювати частину виробничого обладнання на підконтрольну Україні територію - до м. Дніпро, де ПП «Гидростандарт» уклало договір оренди виробничих приміщень.

Однак на даний час запустити повноцінну господарську діяльність позивач немає можливості із-за недостатності обігових коштів, що серед іншого обумовлено наявністю значного розміру заборгованості покупців виробленої ПП «Гидростандрт» продукції, яка була ним поставлена до початку війни в Україні (до 24.02.2022).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Із положень статей 230, 233 Господарського кодексу України та статей 549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат. Щодо пені, то суд відмовив у її стягненні, як неправомірної та необґрунтованої.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 119, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (; 85300, Донецька область, м.Покровськ, площа Шибанкова, 1А) на користь Приватного підприємства «Гидростандарт» (; 49051, Дніпропетровська область, м.Дніпро вулиця Журналістів, будинок 7) інфляційних втрат в сумі 682,41 грн., 3% річних в сумі 199,78 грн. та судовий збір в розмірі 13,53 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 01.09.2023 року.

Повний текст рішення складено та підписано 05.09.2023 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов