ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.08.2023м. СумиСправа № 920/342/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши матеріали справи №920/342/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФОРСЕТ ПРОМ

(вул. Парковий Бульвар, буд. 1-А, м. Запоріжжя, Запорізька область,

69006, )

до відповідача Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих

труб (вул. Комарова, буд.2, м. Суми, 40020, )

про стягнення 748415 грн 21 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Швець Д.І.,

від відповідача: не з`явився,

при секретарі судового засідання Щербак Н.М.

Суть спору: 03.04.2023 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 748415 грн 21 коп., з яких: 664 304 грн 50 коп інфляційні збитки, 84110 грн 71 коп. 3% річних за неналежне виконання зобов`язань за Договором № Т 3/016-17 від 16.11.2017; а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 11226 грн 23 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023, справу розподілено до розгляду судді Заєць С.В.

Ухвалою суду від 06.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/342/23, призначено підготовче засідання на 09.05.2023, 11:00.

08.05.2023 відповідачем надано до суду клопотання від 05.05.2023 №79/15-93 (вх.№2814 від 08.05.2023) про відкладення судового засідання.

Протокольною ухвалою суду від 09.05.2023 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні з розгляду справи №920/342/23 до 25.05.2023, 11:00.

Ухвалою суду від 09.05.2023 повідомлено Дочірнє підприємство Завод обважнених бурильних та ведучих труб про дату, час і місце судового засідання на 25.05.2023, 11:00.

25.05.2023 відповідачем надано до суду заяву від 08.05.2023 №79/15-106 (вх.№3201/23 від 25.05.2023) про зменшення процентів річних та інфляційних втрат.

25.05.2023 відповідачем надано до суду клопотання від 24.05.2023 №79/15-105 (вх.№3199/23 від 25.05.2023) про відкладення судового засідання.

Ухвалою суду від 25.05.2023 відкладено підготовче засідання на 13.06.2023, 10:30.

Протокольною ухвалою від 13.06.2023 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 04.07.2023,10:00.

Розгляд справи 04.07.2023 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. у відпустці з 26.06.2023 по 14.07.2023.

Ухвалою суду від 17.07.2023 призначено підготовче засідання у справі №920/342/23 на 25.07.2023, 11:40.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09 год. 54 хв. до 12 год. 27 хв. 25.07.2023 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 25.07.2023 не відбулось.

Ухвалою суду від 25.07.2023 призначено підготовче судове засідання у справі на 27.07.2023, 12:30.

Ухвалою суду від 27.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 920/342/23 до судового розгляду по суті на 22.08.2023, 10:10.

21.08.2023 представником відповідача через систему «Електронний суд» надано до суду Клопотання, відповідно до змісту якого зазначає, що до початку розгляду справи по суті, керуючись положеннями ст.42, 130, 191 ГПК Відповідач визнає позов та просить вирішити питання щодо повернення позивачу з держаного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, з огляду на неможливість прийняти участь у судовому засіданні, просить здійснювати розгляд справи, призначеної на 22.08.2023р. об 10.10 без участі представника ДП «Завод ОБ та ВТ». Додатково зазначає, що підтримує подані Відповідачем заяву про зменшення пені, процентів річних та інфляційних втрат, а також заяву про розстрочення виконання рішення та просить їх задовольнити.

В судовому засіданні 22.08.2023 представник позивача надав усні пояснення в обґрунтування позовних вимог та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, щодо клопотання відповідача про зменшення пені, 3% річних та інфляції заперечував.

Представник відповідача у судове засідання 22.08.2023 не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст.178 ГПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 22.08.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2017 р. між Дочірнім підприємством «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» (Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРСЕТ ПРОМ» (-Позивач) був укладений Договір № Т 3/016-17(Договір).

Відповідно до п. 1.1., Договору Відповідач зобов`язується передати у власність Позивачу, а Відповідач зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, виготовлену згідно ТУ, ТОСТ (далі - Товар), на умовах, в порядку та строки встановлені цим Договором. Найменування, кількість, асортимент та ціна товару визначені у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору, загальна вартість Договору орієнтовно складає 15000000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20%, що складається з сум Специфікацій (Додатків), які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 5.1. Договору, Позивач здійснює попередню оплату на банківський рахунок Відповідача в розмірі 100% загальної вартості Специфікації, з них - авансовий платіж у розмірі 50% від загальної вартості Специфікації - протягом 5 банківських днів з дати підписання Специфікації та виставлення рахунку на предоплату. Решта 50% від вартості Специфікації - після виготовлення Товару, перед його відвантаженням в термін не більше 5 банківських днів з моменту отримання письмового (факсимільного) повідомлення від Відповідача про готовність Товару до відвантаження та виставлення рахунку.

09 липня 2021 року між Сторонами була узгоджена та підписана Специфікація №75 на постачання Товару, а саме: Поковка з механічною обробкою з термообробкою (закалка, отпуск) ст. 45ХГМА в кількості 6,005 тн. на суму 331 403, 94 грн.

Згідно з п. 5 Специфікації, термін поставки зазначений - 60 днів після отримання передплати згідно з п.6.1 Договору.

17 серпня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 100 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №941.

31 серпня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 100 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №960.

11 листопада 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 183 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №1047, а всього: 383 000, 00 грн.

03 грудня 2021 року між Сторонами була укладена видаткова накладна №537 від 03.13.2021р., відповідно до якої Відповідач поставив а Позивач прийняв наступну Продукцію: Поковка (круг) з механічною обробкою, з термообробкою (заказка з відпалом) ст. 45ХГМА 180- 0/+5мм L=3880-0/+5мм, в кількості 2,610тн., на загальну суму 144 040, 68 грн.

24 вересня 2021 року між Сторонами була узгоджена та підписана Специфікація №80 на постачання Товару. а саме: Поковка без механічної обробки з термообробкою (нормалізація) ст. 17Г1С в кількості 15,200 тн. на суму 671 049, 60 грн.

Згідно з п. 5 Специфікації, термін виготовлення зазначений - протягом 45-60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. Договору.

27 вересня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 350 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №991.

28 вересня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 27 489, 54 грн., відповідно до платіжного доручення №997.

29 жовтня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 133 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №1033, а всього: 510 489, 54 грн.

24 вересня 2021 року між Сторонами була узгоджена та підписана Специфікація №81 на постачання Товару, а саме: Поковка без механічної обробки з термообробкою (закалка, відпуск) ст. 30X13 в кількості 12 тн. на суму 935 928, 00 грн.

Згідно з п. 6 Специфікації, термін виготовлення зазначений - протягом 45-60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. Договору.

27 вересня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 500 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №993.

28 вересня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 390 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №994, а всього: 890 000, 00 грн.

30 вересня 2021 року між Сторонами була узгоджена та підписана Специфікація №82 на постачання Товару. а саме: Поковка без механічної обробки, без термообробки ст. 20 в кількості 4 тн. на суму 1 073 898, 00 грн.

Згідно з п. 5 Специфікації, термін поставки зазначений - протягом 45-60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. Договору.

28 жовтня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 400 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення № 1029.

29 жовтня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 400 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №1031, а всього: 800 000, 00 грн.

16 серпня 2021 року між Сторонами була узгоджена та підписана Специфікація №78 на постачання Товару, а саме: Поковка без механічної обробки з термообробкою (закалка, отпуск) ст. 42ХМ в кількості 15,500 тн. на суму 820 632, 00 грн.

Згідно з п. 5 Специфікації, термін поставки зазначений - 60 днів після отримання передплати згідно з п. 6.1. Договору.

18 серпня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 200 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №946.

03 вересня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 300 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №972.

07 вересня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 240 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №981

01 жовтня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 200 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №1003

29 жовтня 2021 р. Позивач здійснив оплату в розмірі 200 000, 00 грн., відповідно до платіжного доручення №1032, а всього: 1 140 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що загальна сума попередньої оплати, сплаченої Позивачем Відповідачу станом на 30.06.2022 склала 2671 924 грн 11 коп.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Сумської області від 19.09.2022р. по справі № 920/392/22, задоволено позовні вимоги ТОВ «ФОРСЕТ ПРОМ» та стягнуто з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь Позивача 2671924 грн 11 коп. заборгованості, 46665 грн 04 коп. пені, 78569 грн 15 коп. інфляційних втрат, 14749грн 74 коп. 3% річних, 42 178 грн 63 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням суду було встановлено, що факт виконання позивачем договірних зобов`язань щодо попедньої оплати товару за специфікаціями № 75 від 09.07.2021 на суму 331 403,94 грн., № 78 від 16.08.2021 на суму 820 632,00 грн., № 80 від 24.09.2021 на суму 671 049,60 грн., № 81 від 24.09.2021 на суму 935 928,00 грн та № 82 від 30.09.2021 на суму 1 073 898,00 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а також актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 30.11.2021.

Доказів поставки Відповідачем Позивачу передплаченого товару у строки визначені у специфікаціях на суму 2 671 924 грн 11 коп. матеріали справи не містять, як і доказів повернення попередньої оплати.

Судом з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, визначено, що правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Зобов`язання у відповідача (постачальника, продавця) повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) виникає з наступного дня після спливу строку поставки відповідно до частини другої статті 693 ЦК України та частини першої статті 530 ЦК України.

Відповідно до розрахунку позивача по справі №920/392/22,. за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення передплати, відповідачу нараховано 3% річних в загальній сумі 14749 грн 74 коп., інфляційне збільшення суми боргу в загальному розмірі 78569 грн 15 коп. виходячи з суми попередньої оплати, на яку товар не був поставлений, по кожній специфікації, з наступного дня після закінчення строку - поставки товару до 24.02.2022.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що свої зобов`язання в частині повернення суми передплати Відповідач виконав 14.03.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимог, позивач зазначає, що враховуючи прострочення виконання грошового зобов`язання та керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України, Відповідач повинен сплатити на користь Позивача інфляційні витрати за період з 24.02.2022 до 13.03.2023 у розмірі - 664 304,50 грн. та 3 відсотки річних за період з 24.02.2022 до 13.03.2023 у розмірі - 84 110,71 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

суду).

Надаючи юридичну оцінку вищезазначеним обставинам, судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються наступними нормами матеріального права:

Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право на стягнення інфляційних втрат та річних, передбачено ст. 625 ЦК України.

При цьому приписи ст. 625 ЦК України не заперечують можливості звернення кредитора з вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за період, що утворився після прийняття судом відповідного рішення.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до проданого розрахунку, позивачем нараховано відповідачу 664 304 грн. 50 коп. інфляційних втрат та 84 110 грн. 71 коп., виходячи з суми боргу 2671924 грн. 11 коп. за період з 24.02.2022 по 13.03.2023.

Відповідач, зазначаючи про тяжкий матеріальний стан свого підприємства, подав заяву про зменшення 3% річних та інфляційних, в якій просить при вирішенні справи №920/342/23 зменшити на 82,15% заявлений до стягнення позивачем розмір інфляційних втрат - до суми 118 583 грн 00 коп, 3% річних - до суми 15013 грн 00 коп.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 84110 грн 71 коп 3% річних та 664304 грн 50 коп інфляційних втрат.

Водночас, статтею 233 ГК України передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Водночас, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. (п. 8.33. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 18.03.2020 № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З поданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір відсотків річних не є надмірним, а визначений саме в тому розмірі, який передбачає стаття 625 ЦК України 3% річних.

Крім того, судом враховано також і те, що відповідачем заборгованість за поставлений товар в тому числі і на виконання судового рішення сплачена зі значним порушенням строку оплати, а нараховані суми відсотків річних та інфляційних втрат не є значними в порівнянні із сумою заборгованості.

З огляду на викладене, судом не вбачається підстав для зменшення сум відсотків річних, а тому суд відмовляє відповідачу в задоволенні його заяви про зменшення 3% річних та інфляційних.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 664304 грн. 50 коп. та 3 % річних в розмірі 84 110 грн. 71 коп. є правомірною та обґрунтованою.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується наступним:

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені повністю та враховуючи визнання позову відповідачем, то суд стягує з відповідача 50% судового збору на користь позивача, а 50% судового збору повертає позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 247, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРСЕТ ПРОМ» до Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» про стягнення 748415 грн 21 коп. задовольнити повністю.

2. Клопотання представника відповідача від 21.08.2023 (вх. № 3171 від 21.08.2023) - задовольнити частково.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» (вул. Комарова, буд.2, м. Суми, 40020, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФОРСЕТ ПРОМ (вул. Парковий Бульвар, буд. 1-А, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69006, ) 664304 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 84110 грн. 71 коп. 3% річних, 5 613 грн 11 коп. 50% витрат по сплаті судового збору.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю ФОРСЕТ ПРОМ (вул. Парковий Бульвар, буд. 1-А, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69006, ) з Державного бюджету України (рахунок UA3018540, отримувач ГУК Сумськ.обл/Сумська МТГ/22030101, , банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат)) 50% судового збору в сумі 5613 грн 11 коп., сплачений платіжним дорученням № 1402 від 30.03.2023.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.09.2023.

Суддя С.В. Заєць