ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 Справа № 917/955/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Фізичної особи підприємця Тертичної Ірини Миколаївни

до Фізичної особи підприємця Іщенко Володимира Миколайовича

про стягнення 127 677,41 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулася Фізична особа підприємець Тертична Ірина Миколаївна з позовом до Фізичної особи підприємця Іщенко Володимира Миколайовича про стягнення 127 677,41 грн, у тому числі: 121 000,00 грн повернення коштів попередньої оплати, сплачених за договором № 1/28/09-2022 від 28.09.2022, 1889,59 грн - 3% річних, 4787,82 грн інфляційних втрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач оплачений товар не поставив, грошові кошти не повернув.

Ухвалою від 23.06.2023 встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (а.с.43). Ухвала від 23.06.2023 вважається врученою відповідачу 04.07.2023 згідно довідки поштового відділення. Отже, останнім днем для подання відзиву до суду є 19.07.2023.

Згідно з заявою від 05.07.2023 відповідач знайомився із матеріалами справи (а.с.46).

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у повідомленні (вхід. № 8716 від 14.07.2023) вказав, що відповідач борг не сплатив.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 цей позов було передано на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.33).

Ухвалою від 16.06.2023 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків (а.с.38). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.40-42).

Ухвалою від 23.06.2023 суд відкрив провадження у справі № 917/955/23, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.43).

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином.

Ухвала від 23.06.2023, надіслана позивачу на вказану ним у позові адресу для листування, була йому вручена, що підтверджується поштовим повідомленням від 14.07.2023 про вручення.

Ухвала суду від 23.06.2023 надіслана відповідачу на адресу: вул. Баяна, буд.37, м. Полтава, 36002, повернулася до суду з довідкою поштового відділення від 04.07.2023 про відсутність адресата за вказаною адресою.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа підприємець Іщенко Володимир Миколайович зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 23.06.2023 вважається врученою позивачу 04.07.2023.

Про повідомлення відповідача про розгляд цієї справи належним чином також підтверджується його заявою від 05.07.2023 про ознайомлення з матеріалами справи 06.07.2023 (а.с.46).

На офіційному сайті Судової влади України 26.06.2023 суд розмістив відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с.44).

Отже, сторони належно повідомлені про розгляд цієї справи у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Для надання можливості сторонам реалізувати право на подання доказів та пояснень щодо спірних правовідносин, для забезпечення процесуальних прав сторін та з метою об`єктивного дослідження обставин справи, та відпустки судді, прийняття рішення суд відклав на розумний строк.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Фізичною особою - підприємцем Тертичною Іриною Миколаївною (далі - позивач, покупець) та Фізичною особою - підприємцем Іщенко Володимиром Миколайовичем (далі відповідач, продавець) укладено договір № 1/28/09/2022 від 28.09.2022 (далі - Договір; а.с.11-13).

Згідно з п. 1.1 Договору відповідач (продавець) зобов`язується виготовити на замовлення покупця (позивача) прес-форми для виробництва листів: ПФЛ-01 та ПФЛ-02, згідно затверджених креслень 2Д, а покупець зобов`язується прийняти товар у продавця та оплатити на умовах, що визначені договором та Специфікацією до нього.

Згідно з п. 1.2 Договору назва, кількість, ціна, умови та строки оплати товару погоджуються сторонами та оформлюються відповідною Специфікацією, яка є невід`ємною частиною даного договору. Згідно з п. 2.1 Договору загальна сума договору визначається сумою всіх Специфікацій та видаткових накладних, укладених в рамках цього договору. Згідно з п. 2.2 Договору порядок оплати оплати товару встановлюється у Специфікації до договору.

Згідно з п. 3.1 Договору датою відвантаження вважається дата підписання видаткової накладної. Згідно з п. 3.2 Договору перехід прав власності та ризиків на товар здійснюється у момент фактичної передачі товару після підписання видаткової накладної.

В Специфікації № 1 від 28.09.2022 року до договору № 1/28/09/2022 від 28.09.2022 року (а.с.14), сторони узгодили:

- найменування товару, який продавець зобов`язався виготовити та поставити: прес-форма 1-місну металева для виготовлення листа 500*336 мм: ПФЛ-01, в кількості 1 шт., вартістю 51000 грн без ПДВ; прес-форма 2-місну металева для виготовлення листа (роздільна полоса) 500* 168 мм та листа- пандусу 500*110 мм: ПФЛ-02, в кількості 1 шт., вартістю 50000 грн без ПДВ;

- загальна вартість товару, що підлягає поставці 101 000 грн. з ПДВ;

- умови оплати товару: передплата в розмірі не менше 70% від загальної вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури;

- термін поставки товару - 45 днів з моменту оплати товару від покупця, з правом дострокової поставки.

Відповідач виписав позивачу рахунок № 81 від 28.09.2022 на оплату вказаного у специфікації товару на загальну суму 101000,00 грн та рахунок № 88 від 03.11.2022 на суму 40000,00 грн на виготовлення гранули ПХВ (а.с.15, 16).

На оплату товару за рахунком № 81 від 28.09.2022 позивач сплатив відповідачу загальну суму 101 000,00 грн за такими платіжними дорученнями: № 49 від 02.10.2022 у сумі 25000,00 грн, № 52 від 08.10.2022 в сумі 25000,00 грн, № 53 від 12.10.2022 в сумі 25000,00 грн, № 55 від 19.10.2022 в сумі 10000,00 грн, № 57 від 20.10.2022 в сумі 16000,00 грн. В призначенні платежу вказано, що оплата проведена по рахунку № 81 від 28.09.2022 (а.с.17-21).

На оплату товару за рахунком № 88 від 03.11.2022 позивач сплатив відповідачу 20 000,00 грн за платіжним дорученням № 59 від 03.11.2022 з призначенням платежу: по рахунку № 88 від 03.11.2022 (а.с.22).

Отже, позивач перерахував відповідачу загальну суму 121 000,00 грн.

Згідно Специфікації № 1 від 28.09.2022 року поставка товару здійснюється протягом 45 днів з моменту оплати товару від покупця, з правом дострокової поставки, тобто до 05.12.2022.

Позивач у позові вказує, що відповідач товар, вказаний у рахунках № 81 від 28.09.2022 та № 88 від 03.11.2022, позивачу не поставив.

Позивач направив відповідачу претензію № 1 від 11.05.2023 з вимогою повернути кошти за непоставлений товар, що підтверджується поштовою накладною від 11.05.2023 та описом вкладення у цінний лист (а.с.23-29).

Позивач посилаючись на те, що залишок коштів в сумі 121 000,00 грн відповідач позивачу не повернув, оплачений товар не поставив, звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Оскільки попередньо оплачений товар поставлений не був, відповідач повинен повернути позивачеві суму попередньої оплати в розмірі 121000,00 грн.

Відповідно до ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач у листі (вхід. № 8716 від 14.07.2023) повідомив суду, що грошові кошти відповідач не сплатив.

Доказів в спростування вищевикладеного, доказів поставки товару позивачу, доказів повернення грошових коштів, чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Подані суду договір та інші первісні бухгалтерські документи сторонами не оспорюються, доказів визнання їх недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 121000,00 грн повернення коштів попередньої оплати є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач заявив вимоги про стягнення 4787,82 грн. - інфляційних та 1889,59 грн. - 3% річних за період 04.12.2022-12.06.2023 (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19, про наступне:

- виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17);

- за змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання;

- за змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18);

- у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань;

- не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України;

- з огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України;

- тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу;

-тобто у постачальника, продавця виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За умовами п. 3 Специфікації № 1 від 28.09.2022 року до договору № 1/28/09/2022 від 28.09.2022 року (а.с.14), термін поставки визначеного у ній товару - 45 днів з моменту оплати товару від покупця, з правом дострокової поставки.

Оскільки останній платіж за рахунком № 81 від 28.09.2022 позивач здійснив 20.10.2022, то кінцевою датою для поставки товару на суму 101000,00 грн - є 04.12.2022, який є вихідним днем (неділею). Отже, отже останнім днем строку поставки є 05.12.2022, а прострочення зобов`язання та право на нарахування річних та інфляційних починається 06.12.2022.

Товар, визначений у рахунку № 88 від 03.11.2022 на суму 40000,00 грн на виготовлення гранули ПХВ, не був включений сторонами до специфікації № 1 від 28.09.2022 року та до договору № 1/28/09/2022 від 28.09.2022 року.

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать дані з вебсайту АТ «Укрпошта» поштове відправлення за № 828, в якому позивач направив відповідачу претензію № 1 від 11.05.2023 (а.с.27-29), повернуте адресату 29.05.2023 за закінченням терміну зберігання.

Отже, нарахування 3% річних та інфляційних на суму 40000,00 грн повинно проводитися за період 06.06.2023 12.06.2023.

Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14.01.2021 у справі № 922/2216/18, про те що з огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, сталося невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Близька правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 14.02.09.2019 у справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18 та від 02.03.2018 у справі № 927/467/17.

Після проведення перерахунку суд встановив, що належна до стягнення сума 3% річних складає 1591,97 грн., а сума інфляційних втрат 4521,43 грн. Позовні вимоги в цій частині суд задовольняє.

В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних судом відхиляються як необґрунтовані.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі на сплату судового збору.

За подачу цього позову позивач сплатив 2684,00 судового збору за квитанцією від 09.06.2023 № 16 (а.с.10). Надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 12.06.2023 (а.с.35).

З позовних вимог, у сумі яка задоволена судом, судовий збір належить сплачувати у розмірі 2648,00 грн. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати у розмірі 2648,00 грн покладаються на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Іщенко Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи підприємця Тертичної Ірини Миколаївни (юридична адреса: АДРЕСА_2 ; фактична адреса: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 121000 грн 00 коп. - боргу з повернення коштів попередньої оплати, 1591 грн 97 коп. - 3% річних, 4521 грн 43 коп. інфляційних втрат, 2684грн 00 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 30.08.2023.

Суддя Т. М. Безрук