ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.08.2023 Справа № 905/262/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Замай Т.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ,

до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 , м. Маріуполь, Донецька область,

про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.12.2021 №-КД-1, а саме: заборгованості за тілом кредиту у сумі 235825,22грн, заборгованості за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 235825,22грн, всього 515909,76грн,

За участю (в режимі відеоконференції):

від позивача: Левицька А.В., адвокат на підставі ордеру серія ВІ № 1115251 від 26.04.2023

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, фізичної особи ОСОБА_1 , м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.12.2021 №-КД-1, а саме: заборгованості за тілом кредиту у сумі 235825,22грн, заборгованості за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 235825,22грн, всього 515909,76грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 14.12.2021 №-КД-1 в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на виникнення форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України), які виключають відповідальність відповідача за порушення зобов`язань за кредитним договором від 14.12.2021 №-КД-1 та відтермінують обов`язок погашення кредиту до закінчення дії форс-мажору; покладення на відповідача подвійного фінансового тягаря у зв`язку зі стягненням суми заборгованості у розмірі 235825,22 двічі як заборгованість за кредитним договором так і заборгованість перед бюджетом; безпідставність примусового стягнення позивачем з особистих рахунків відповідача грошових коштів в рахунок погашення заборгованості.

Позивач у відповіді на відзив проти доводів відповідача заперечив, посилаючись на те, що договірне списання коштів в рахунок погашення заборгованості відповідача було здійснено позивачем у відповідності до умов кредитного договору; твердження відповідача про покладення на нього подвійного фінансового тягаря внаслідок стягнення заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією також не відповідає дійсності, оскільки таке стягнення передбачено умовами договору про надання державної гарантії.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.04.2023; справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 26.04.2023.

Відкриваючи провадження у справі, суд встановив, що за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19.02.2023 ОСОБА_1 припинила здійснення підприємницької діяльності. Згідно з ч.8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

При цьому за змістом ст. ст.51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст.ст.202-208 Господарського кодексу України, ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже з урахуванням наведених приписів та ч. 1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України спори, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності та якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною особою, зареєстрованою підприємцем, розглядаються в порядку господарського судочинства.

Аналогічну позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17.

Ухвалою суду від 14.04.2023 справу №905/262/23 суд з огляду на заперечення відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження визначив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Підготовчі засідання проведені 26.04.2023, 30.05.2023, 15.06.2023, 06.07.2023; строк підготовчого провадження продовжено судом на 30 днів; ухвалою суду від 06.07.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.07.2023. В судовому засіданні 20.07.2023 суд розпочав розгляд справи по суті та, заслухавши представників сторін, оголосив перерву в розгляді справи до 16.08.2023.

У судовому засіданні 16.08.2023 в режимі відеоконференції взяв участь представник позивача; пояснив, що після звернення до суду з даним позовом позивачем з рахунків відповідача шляхом договірного списання в рахунок погашення заборгованості були списані грошові кошти у загальній сумі 39781,07грн; отже позивач підтримує позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 215934,69грн, заборгованості за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 215934,68грн;

Представник відповідача участі у судовому засіданні не взяв, на електронну адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість явки з причини перебування у запланованій відпустці. Ці обставини суд не розцінює як достатні підстави для відкладення судового засідання в розумінні ст.ст. 202, 216 Господарського процесуального кодексу України. При цьому судом врахований загальний строк судового провадження у справі та неможливість відкладення розгляду справи в межах визначеного ч.2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом в цілому створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними матеріалами в судовому засіданні 16.08.2023.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

14.12.2021 між Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем Шаріповою Світланою Олегівною (позичальник) укладений кредитний договір №-КД-1, відповідно до п. 1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 договору з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п. 2.1.2 договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів та винагороди в обумовлені цим договором терміни. КУБ під заставу (кредит) надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.

Розділом А кредитного договору передбачено істотні умови кредитування.

Вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п.А.1). Ліміт договору - 500000,00грн на поповнення обігових коштів (А.2). Термін повернення кредиту 01.12.2024 (п.А.3).

Згідно з п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. п. А.6, А.6.1 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14.19 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.А.6)

За умовами п. А.6.1 кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти в розмірі 17,19 % річних. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави порушення зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі, зазначеному в п. А.6 цього договору. При цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п. А.6 цього договору та дати початку її нарахування.

Відповідно до п. А.7 кредитного договору у випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 28,38% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Згідно з п.А.8 кредитного договору проценти, встановлені п. п. А.6, А.6.1 договору, нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п. 2.3.2 цього договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 4.8 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік, а також комісія та пеня розраховуються виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.

Згідно з п.2.1.6 кредитного договору позичальник доручає банку перераховувати необхідні суми для відшкодування/оплати витрат/ збитків банку, передбачених п.п.2.2.15, 2.3.13, 5.6 договору, з рахунків позичальника, визначених п.2.2.6 договору (здійснювати договірне списання).

Підпунктом 2.2.6 пункту 2 кредитного договору передбачено, що позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з рахунків, для виконання зобов`язання з погашення кредиту, а також процентів за його користування: № 8331 у гривні, отримувач: АТ КБ «Приватбанк», МФО 351533, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення неустойки та платежів, що підлягають сплаті відповідно до п.п. 2.2.15, 5.6. договору; №8331 у гривні, отримувач АТ КБ «Приватбанк», МФО 251533, у межах сум, що підлягають сплаті банку за договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання грошових сум здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер реквізити «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. договору.

Банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків позичальника згідно з п.2.2.6 договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених договором, у межах сум, що належать до сплати банку (п.2.3.4 договору).

У випадку порушення позичальником термінів виконання будь-яких з грошових зобов`язань, встановлених цим договором (за відсутності коштів у необхідних сумах на рахунках позичальника для здійснення повноважень банку відповідно до п.2.2.6 договору), позичальник доручає банку здійснювати списання коштів з усіх поточних та депозитних рахунків позичальника у банку, у порядку передбаченому законодавством та договором. У випадку недостатності або відсутності у позичальника коштів в національній валюті України для погашення заборгованості по кредиту в національній валюті України та/або процентів за його користування, та/або неустойки, позичальник доручає банку списувати кошти в іноземній валюті, зокрема з наступних поточних рахунків позичальника: у розмірі еквівалентному сумі заборгованості за договором в національній валюті України на дату погашення заборгованості за курсом НБУ (п.2.3.5 договору).

При настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, банк, на свій розсуд має право згідно з статтею 651 Цивільного кодексу України та статті 188 Господарського кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Одностороння відмова від договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором (пп. «г» п.2.3.2 договору).

За умовами п.п.6.1, 6.2 кредитного договору договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами та набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань.

Кредитний договір №-КД-1 від 14.12.2021 підписаний електронними підписами сторін, що підтверджується протоколом перевірки електронного підпису.

14.12.2021 сторони уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку, програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва (Програма) та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки (п.1 додаткової угоди №1 від 14.12.2021).

Згідно з п. 2.1 додаткової угоди №1 від 14.12.2021 за користування кредитом на умовах та в порядку визначених Додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана та становить на дату укладення цієї додаткової угоди розмір 14,31% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою:

Індекс UIRD (3 місяці) + 7%, але не більше Індекс UIRD (12 міс) + 6% (обмеження встановлюються на дату укладання цієї Додаткової угоди). Подальший перегляд базової процентної ставки здійснюється відповідно до умов п. 2.1. цієї Додаткової угоди за визначеною вище формулою без обмежень…

Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал.

Відповідно до п. 2.2. додаткової угоди №1 від 14.12.2021 у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в п. 2.3., 2.7. цієї Додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1. цієї Додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.

Позичальник щомісяця 1 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, здійснює сплату процентів за користування кредитом у розмірі, з урахуванням вимог, що зазначені а п.п.2.1-2.3 цієї додаткової угоди (п.2.4 додаткової угоди №1 від 14.12.2021).

Згідно з п. 2.7 додаткової угоди №1 від 14.12.2021 до кредитного договору погашення кредиту (тіла) позичальник здійснює рівними частинами у строки і розмірах, що зазначені в додатку 1 (графік погашення кредиту), що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

Позичальник визнає та підтверджує, що Банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до п.2.11 цієї додаткової угоди) (п.2.13 додаткової угоди №1 від 14.12.2021).

У додатку №1 до додаткової угоди №1 від 14.12.2021 до кредитного договору сторони погодили графік платежів, відповідно до якого у період з 01.01.2022 по 01.11.2024 належить сплачувати щомісячно першого числа місяця кредит у сумі по 13888,89грн, а до 01.12.2024 слід сплатити суму 13888,85грн, а всього 500000,00грн.

Додаткова угода є чинною з моменту її підписання сторонами та припиняє свою дію згідно обставин, визначених в п. 4 цієї додаткової угоди (п.5 додаткової угоди №1 від 14.12.2021).

Додаткова угода №1 від 14.12.2021 підписана із використанням кваліфікованого електронного підпису в порядку, передбаченому Законами України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги», та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до підпункту «в» п.1 Додаткової угоди №1 від 14.12.2021 позичальник обізнаний про те, що його грошові зобов`язання перед банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151. При цьому позичальнику відомі та повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для нього.

24.06.2022 між АТ КБ «ПриватБанк» (банк) та ФОП Шаріповою Світланою Олегівною укладено договір про внесення змін до кредитного договору №-КД-1 від 14.12.2021 за умовами якого, сторони дійшли згоди щодо внесення таких змін до умов кредитування позичальника перед банком за кредитним договором №-КД-1 від 14.12.2021: позичальник підтверджує свої зобов`язання перед банком щодо погашення заборгованості за договором, яка складається з суми неповернутого кредиту - 472222,22грн; суми нарахованих до 23.06.2022 та несплачених позичальником процентів за користування кредитом - 0,0грн. Погашення позичальником заборгованості за договором, розмір якої визначено згідно з п.п.1) п.1 цього договору про внесення змін здійснюється наступним чином: повернення кредиту (погашення заборгованості за кредитом), а також погашення заборгованості за нарахованим та несплаченим процентами за користування кредитом здійснюється в строки/терміни встановлені в графіку погашення заборгованості, що наведений в додатку №1 до договору про внесення змін , з урахуванням змін внесеними цим договором про внесення змін (п.1 договору про внесення змін від 24.06.2022).

У додатку №1 до договору про внесення змін від 24.06.2022 до кредитного договору сторони погодили графік погашення заборгованості, відповідно до якого у період з 01.10.2022 по 01.03.2022 належить сплачувати щомісячно першого числа місяця суму кредиту до погашення у сумі по 6944,45грн, до 01.11.2024 - 20502,64грн, до 01.12.2024 - 20502,72грн, всього 472222,22грн.

Угоди про внесення змін до кредитного договору підписані електронними підписами сторін, вказані обставини учасниками страви визнаються.

31.12.2020 Міністром фінансів України, який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України (гарант) та АТ КБ «Приватбанк» (бенефіціар) укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010-05/269 для забезпечення співпраці сторін, пов`язаної з наданням державної підтримки суб`єктам мікропідприємництва та середнього підприємництва у вигляді державних гарантій на портфельній основі на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», на виконання Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151.

Відповідно до п.2.1 договору про надання державної гарантії гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання принципалами частини своїх грошових зобов`язань перед бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля.

За умовами п.п.2.5, 2.6 договору про надання державної гарантії ставка індивідуальної гарантії визначається на власний розсуд бенефіціара для кожного окремого кредиту та не може перевищувати 70% за кожним окремим кредитом. Ставка гарантії на портфельній основі в будь-який момент не може перевищувати 50%.

Згідно з п.5.1 договору про надання державної гарантії у разі настання гарантійного випадку бенефіціар направляє гаранту вимогу, а агенту копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, у якому виник гарантійний випадок.

За умовами п.5.3 договору про надання державної гарантії, бенефіціар зобов`язаний протягом двох банківських днів з дати направлення відповідної вимоги гаранту письмово повідомити принципалів за кредитами, включеними до вимоги, про направлення відповідної вимоги гаранту.

Відповідно до п.5.5 договору про надання державної гарантії гарант на підставі вимог, отриманих від бенефіціара, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог, сплачує на рахунок бенефіціара суму сплати за гарантією згідно з вимогою раз на місць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги).

Згідно з п.6.1 договору про надання державної гарантії, у разі здійснення гарантом виплати ССГ за будь-яким проблемним кредитом бенефіціар зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості принципала перед бюджетом на суму здійсненної гарантом виплати ССГ та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено бенефіціаром у найкоротші строки.

Відповідно до п. 6.2 договору про надання державної гарантії з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до принципала та на виконання статті 6-1 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та вимог, передбачених пунктами 6.1. та 6.3. цього договору, бенефіціар, виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується:

застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 6.8. цього договору за таким проблемним кредитом (п.6.2.1 договору гарантії);

здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (за винятком права: підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяву про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами (п. 6.2.2 договору про надання державної гарантії).

Відповідно до п.2.13 додаткової угоди №1 від 14.12.2021 до кредитного договору позичальник визнає та підтверджує, що банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.11 цієї додаткової угоди).

За змістом п. 2.14. додаткової угоди №1 від 14.12.2021 до кредитного договору грошові кошти, отримані від звернення стягнення щодо забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених гарантом та нарахованої пені (відповідно до п. 2.11. цієї Додаткової угоди), до моменту повного повернення (відшкодування) гаранту сплачених сум сплати за гарантією та нарахованої пені.

Позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 500000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №DІСО5В3YBS від 15.12.2021. Отримання кредитних коштів відповідачем визнається.

Відповідачем були здійснені платежі з повернення кредитних коштів на суму 28349,56грн, з яких: 13888,89грн - 04.01.2022, 13888,89грн - 31.01.2022 та 571,78грн - 02.10.2022, що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача.

06.12.2022 АТ КБ «Приватбанк» на електронну адресу ФОП Шаріпової С.О. направив повідомлення вих.№11214MR14S1F9 від 05.12.2022 про розірвання договору №-КД-1 від 14.12.2021, в якому повідомив про одностороннє розірвання кредитного договору №-КД-1 від 14.12.2021 та вимагав невідкладно до 04.01.2023 здійснити погашення заборгованості, яка станом на 29.11.2022 складала 507306,06грн. Зазначене повідомлення залишилось без відповіді, а заборгованість не сплаченою.

09.01.2023 позивач (банк) надіслав гаранту Міністерству фінансів України вимогу на сплату за гарантією №92 від 06.01.2023 на суму 235825,22грн.

10.01.2023 позивач направив відповідачу на електронну адресу повідомлення про надсилання вимоги гаранту №92 сума сплати якої за гарантією становить 235825,22грн.

03.02.2023 Міністерством фінансів України була перерахована сума сплати за гарантією у розмірі 235825,22грн, на підтвердження чого надано банківську виписку.

Позивач зазначає, що з урахуванням гарантійних виплат гаранта заборгованість відповідача перед позивачем складає 515909,76грн, з яких: заборгованість за кредитом у сумі 235825,22грн, заборгованість за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованість в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 235825,22грн.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержанням письмової форми договору зумовлює його нікчемність (ст.1055 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії (ч.1 ст.563 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Цивільного кодексу України.

З наявних в матеріалах справи банківських виписок та платіжного доручення №DІСО5В3YBS від 15.12.2021 вбачається, що позивач у виконання кредитного договору №-КД-1 від 14.12.2021 надав відповідачу кредит у сумі 500000,00грн шляхом перерахування грошових коштів на зазначений в договорі рахунок.

Своєю чергою відповідачем було частково повернуто кредит у сумі 28349,56грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку відповідача.

Між тим, відповідач припинив здійснювати щомісячні платежі, що передбачені графіком платежів, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором №-КД-1 від 14.12.2021, та у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 471650,44грн.

За період користування кредитом позивачем також були нараховані проценти за користування кредитом, залишок заборгованості за якими з урахуванням часткової сплати процентів позичальником складає 44259,32грн. Останнім днем нарахування, як пояснено представником позивача у судовому засіданні, є 03.01.2023.

Доказів сплати заявлених до стягнення процентів відповідачем не надано. Наявність заборгованості не оспорюється.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

06.12.2022 АТ КБ «Приватбанк» на електронну адресу ФОП Шаріпової С.О. направив повідомлення вих.№11214MR14S1F9 від 05.12.2022 про розірвання договору №-КД-1 від 14.12.2021 з вимогою до 04.01.2023 здійснити погашення заборгованості, яка станом на 29.11.2022 складала 507306,06грн. Зазначене повідомлення залишилось без відповіді, а заборгованість не сплаченою.

Отже укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ФОП Шаріповою С.О. кредитний договір №-КД-1 від 14.12.2021 є розірваним з 04.01.2023.

Враховуючи те, що зобов`язання відповідача було забезпечено гарантією Міністерства фінансів України, позивач звернувся з відповідною вимогою до гаранта, який 03.02.2023 здійснив виплату в розмірі 235825,22грн, передбаченому гарантією №92 від 06.01.2023.

З урахуванням гарантійних виплат гаранта в розмірі 235825,22грн заборгованість за тілом кредиту склала 235825,22грн.

Слід зазначити, що своє право на зворотну вимогу до боржника (ч.1 ст.569 Цивільного кодексу України) гарант реалізує шляхом наділення позивача повноваженнями на стягнення з відповідача сплаченої відповідно до гарантії суми, що передбачено в п.п.6.1, 6.2 договору про надання державної гарантії. Стягнуті суми в подальшому перераховуються у погодженому порядку на рахунок гаранта. Позичальник, своєю чергою, у п.2.13 додаткової угоди №1 від 14.12.2021 до кредитного договору визнав та підтвердив, що банк має повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості.

Отже позивач пред`явив до відповідача вимогу про стягнення заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 235825,22грн за наявності достатніх для цього підстав. Вказане спростовує твердження відповідача щодо покладення на нього подвійного фінансового тягаря у зв`язку зі стягненням суми заборгованості у розмірі 235825,22грн двічі як заборгованість за кредитним договором так і заборгованість перед бюджетом.

Враховуючи встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, позивачем доведено та належним чином обґрунтовано правомірність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 14.12.2021 №-КД-1, а саме: заборгованості за тілом кредиту у сумі 235825,22грн, заборгованості за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 235825,22грн.

Суд також встановив, що 12.04.2023 позивач з огляду на прострочення платежів за кредитом, користуючись своїм правом договірного списання грошових коштів з рахунків позичальника, передбаченим п.п.2.2.6, 2.3.5 договору здійснив списання з поточних рахунків позичальника грошових коштів в розмірі 585,16 грн та 982,76 євро (39195,91грн в національній валюті за курсом НБУ на дату списання), що підтверджується банківським виписками та не заперечується сторонами.

Грошові кошти, списані з рахунків відповідача у сумі 39781,07грн були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19890,54грн та в рахунок погашення заборгованості за сплаченою гарантією у розмірі 19890,53грн, що підтверджується та банківською випискою по рахунку відповідача.

На підставі викладеного, враховуючи списання грошових коштів з рахунків позичальника у сумі 39781,07грн після звернення позивачем з позовом до суду, що відбулось 09.03.2023, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 39781,07грн, з яких 19890,54грн заборгованість за тілом кредиту, 19890,53грн за сплаченою гарантією, на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи відсутність доказів сплати решти заборгованості за кредитним договором від 14.12.2021 №-КД-1, а саме: заборгованості за тілом кредиту у сумі 215934,69грн, заборгованості за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 215934,68грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 14.12.2021 №-КД-1, а саме: заборгованості за тілом кредиту у сумі 215934,69грн, заборгованості за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 215934,68грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, що обумовили неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором, суд приймає до уваги, разом з тим не розцінює як підставу для відмови в задоволенні позову з огляду на таке.

Відповідно до листа Торгово-Промислової палати України № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, ТТП підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Відповідно до 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17.

Згідно з приписами ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Наведене зумовлює висновок, що настання надзвичайних і невідворотних обставин звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання зобов`язання в цілому.

У той же час зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Таким чином, невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором ставить позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач кредитні кошти надав, а відповідач не здійснив їх повернення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 доповнено Перехідні та Прикінцеві положення Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже законодавцем скасовано відповідальність позичальника за невиконання зобов`язань у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, проте жодним чином не звільнено позичальника від виконання свого основного зобов`язання з повернення суми позики (кредиту) та процентів за користування. Доказів протилежного відповідачем не наведено.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору між сторонами, встановивши обставини того, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, отже судові витрати позивача зі сплати судового збору в загальній сумі 7738,65грн суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, п.2 ч.1 ст. 231, ст. ст. 233, 236-237, 239-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, до фізичної особи ОСОБА_1 , м.Маріуполь, Донецька область, в частині стягнення заборгованості у сумі 39781,07грн закрити.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, до фізичної особи ОСОБА_1 , м.Маріуполь, Донецька область, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 215934,69грн, заборгованості за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 215934,68грн задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РОНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул.Грушевського, б.1Д, ) заборгованість за тілом кредиту у сумі 215934,69грн, заборгованість за процентами у сумі 44259,32грн, заборгованість в порядку регресу за сплаченою гарантією у сумі 215934,68грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 7738,65грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 16.08.2023 суд проголосив та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 28.08.2023.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів; зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова