ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Справа № 906/762/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Миханюк М.В. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Романюк І.М. адвокат (в режимі відеоконференції)

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області, постановлену 12.06.2023 у справі № 906/762/23

за позовом ОСОБА_1

до Підприємства Vehicle-Trade GmbH

про стягнення 794 789,66 грн

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача Підприємства «Vehicle-Trade GmbH» 20 300 Євро заборгованості за поставлений товар згідно з контрактом № 01/2021 від 11.11.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.06.2023 у справі № 906/762/23 відмовлено у відкритті провадження у справі № 906/762/23 за позовом ОСОБА_1 до Підприємства «Vehicle-Trade GmbH» про стягнення 794 789,66 грн. Повернуто ОСОБА_1 матеріали позовної заяви вх. № 2253/21 від 05.06.2023 в електронному вигляді.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Житомирської області від 12.06.2023 у справі № 906/762/23 скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Житомирської області.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- судом першої інстанції під час судового розгляду зроблені висновки, які явно обставинам справи не відповідають, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

- Верховний Суд України у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, посилаючись на частину другу статті 124 Конституції України, статті 7, 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частину третю статті 1, частину другу статті 12 ГПК України в редакціях, чинних на час розгляду справи, частину першу статті 16 ЦК України, дійшов висновку про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

- Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, шляхом його уточнення (доповнення) такими висновками:

- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;

- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору;

- тобто наявність арбітражного застереження не перешкоджає відкриттю провадження по справі, а є підставою для залишення позову без розгляду у разі подання стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження. Натомість всупереч вимог закону суд першої інстанції незаконно відмовив у доступі до правосуддя за відсутності умов для цього.

Таким чином, скаржник вважає, що судом першої інстанції в повному обсязі не досліджено обставини, що мають значення для справи, чим порушено вимоги ст. 86 ГПК України, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права та істотного порушення норм процесуального права при розгляді скарги.

27.06.2023 апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду, протокол від 27.06.2023, визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/762/23 у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Савченко Г.І., Юрчук М.І. Листом № 906/762/23/4177/23 від 27.06.2023 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Житомирської області.

11.07.2023 до суду надійшли матеріали справи № 906/762/23.

На підставі розпорядження від 12.07.2023 № 01-05/351 керівника апарату суду у зв`язку із перебуванням судді-члена колегії Юрчука М.І. у відпустці з 10.07.2023 по 11.08.2023 включно, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/762/23 між суддями, протокол від 12.07.2023, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Савченко Г.І., Тимошенко О.М.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 12.06.2023 у справі № 906/762/23 залишено без руху.

17.07.2023 на виконання вимог ухвали скаржник надав суду докази сплати судового збору.

На підставі розпорядження від 21.07.2023 № 01-05/411 керівника апарату суду у зв`язку із звільненням ОСОБА_2 з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/762/23 між суддями, протокол від 21.07.2023, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду (Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Грязнов В.В.) від 25.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області, постановлену 12.06.2023 у справі № 906/762/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на "28" серпня 2023 р. об 11:00 год.

На підставі розпорядження від 24.08.2023 № 01-05/749 керівника апарату суду у зв`язку із перебування у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/762/23 - Тимошенка О.М. у період з 07.08.2023 по 08.09.2023 включно, перебування у відпустці судді-члена колегії по справі Грязнова В.В. у період з 31.07.2023 по 31.08.2023 включно, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/762/23 між суддями, протокол від 24.08.2023, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Миханюк М.І., Юрчук М.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 прийнято справу № 906/762/23 до провадження колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Миханюк М.І., Юрчук М.І. Заяву (вх.№ 3779/23) представника ОСОБА_1 - Романюка Івана Миколайовича про участь в судовому засіданні 28.08.2023 в режимі відеоконференції задоволено.

28.08.2023 в судовому засіданні представник позивача адвокат Романюк Іван Миколайович вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу № 906/762/23 до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача Підприємства «Vehicle-Trade GmbH» 20 300 Євро заборгованості за поставлений товар згідно з контрактом № 01/2021 від 11.11.2021 /т. 1 а.с. 8-11/.

Пунктом 10 контракту сторони погодили, що всі розбіжності, що виникають внаслідок або в зв`язку з цим контрактом, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. Спірні питання, які можуть виникнути з даного контракту або у зв`язку з ним, підлягають розгляду в Арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті м. Берлін / т.1 а.с. 10/.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.06.2023 у справі № 906/762/23 відмовлено у відкритті провадження у справі № 906/762/23 за позовом ОСОБА_1 до Підприємства «Vehicle-Trade GmbH» про стягнення 794 789,66 грн на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства /т.1 а.с. 23-25/.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

При цьому, гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 6 статті 55 Конституції України).

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до міжнародного комерційного арбітражу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач та відповідач у пунктах 10.1 та 10.2 контракту № 01/2021 від 11.11.2021 домовились, що всі розбіжності, що виникають внаслідок або в зв`язку з цим контрактом, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. Спірні питання, які можуть виникнути з даного контракту або у зв`язку з ним, підлягають розгляду в Арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті м. Берлін.

Разом з тим відповідно до положень статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з частиною 5 статті 4 ГПК України, відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Гарантуючи право на звернення до господарського суду, законодавець одночасно визначає, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається (частина 6 статті 4 ГПК України).

Наслідки укладання сторонами такої угоди визначені у частині першій статті 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», пункті 7 частини першої статті 226 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 231 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Стаття 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном (стаття 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Укладання між сторонами угоди про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду після відкриття провадження у справі, крім випадків, коли суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, є підставою закриття провадження у справі (пункт 5 частини першої статті 231 ГПК України).

Водночас, якщо вже є рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, прийняте в межах його компетенції в Україні щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого документа на примусове виконання такого рішення; є рішення суду іноземної держави або міжнародного комерційного арбітражу, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, - суддя відмовляє у відкритті провадження у справі (пункти 4 та 5 частини першої статті 175 ГПК України) або закриває провадження у справі, якщо суд встановить такі обставини після відкриття провадження у справі (пункт 3 частини першої статті 231 ГПК України).

Отже за змістом вищенаведених норм наявність арбітражної угоди (застереження) сама по собі не виключає можливість розгляду судом спору, що підсудний судам України у випадках, передбачених законом.

Укладання угоди про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу до відкриття провадження у справі може бути підставою для залишення позову без розгляду згідно з пунктом 7 частини першої статті 226 ГПК України та частини 1 статті 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», але лише за наявності таких умов: - арбітражна угода укладена до відкриття провадження у справі; - від відповідача надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; - такі заперечення висловлено не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору; - суд не встановив, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

При цьому слід враховувати, що для забезпечення права відповідача на подання заперечень проти вирішення спору в господарському суді, відповідач має бути обізнаним про подання позову до суду та про відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, господарський суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, не вправі відмовляти у відкритті провадження у справі з посиланням на те, що оскільки між сторонами у справі було укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу, то позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.06.2023 у справі № 926/4889/22).

За змістом ч. 2 ст. 315 ГПК України у постанові об`єднаної палати Верховного Судумає міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права.

Суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Господарський суд першої інстанцій помилково ототожнив арбітражну угоду з угодою про передачу спору на вирішення суду іншої держави.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд послався, зокрема на положення статті 23 ГПК України, якою передбачено право сторін на передачу спору на розгляд іноземного суду. Так у випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий за угодою сторін на вирішення суду іншої держави.

Проте судом не враховано, що норми статті 23 ГПК України передбачають право сторін на передачу спору на розгляд суду іншої держави, тоді як право сторін на передачу спору на розгляд міжнародного комерційного арбітражу передбачено статтею 22 ГПК України, і укладення угод на підставі цих статтей має різні правові наслідки.

Відповідно до відомостей з Інформаційно-правової системи ЛІГА:ЗАКОН, правила, які регулюють механізм судової системи Німеччини, встановлені Законом "Про судоустрій" від 12 вересня 1950 року в редакції Закону від 9 травня 1975 року, з подальшими змінами. Ця система є судами п`яти видів : (а) суди загальної юрисдикції, що розглядають усі справи, які закон не відносить спеціально до компетенції якого-небудь іншого суду; (б) суди у трудових справах; (в) адміністративні суди, що розглядають спори між громадянами і державними органами; (г) суди у соціальних справах; і (д) фіскальні суди з податкових питань.

Згідно із статтею 12 Закону "Про судоустрій" суди загальної юрисдикції Німеччини складаються з: (1) місцевих судів (Amtsgerichte); (2) регіональних судів (Landgerichte); (3) вищих судів (Oberlandesgerichte); і (4) Федерального Верховного Суду (Bundesgerichtshof), який є судом вищої інстанції в системі судів загальної юрисдикції. Вказані суди розглядають (в межах своєї компетенції) позови у цивільних, комерційних, сімейних і кримінальних справах.

Тобто визначений п. 10 контракту № 1/2021 від 11.11.2021 Арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті м. Берлін не належить до системи судоустрою Німеччини, є недержавним органом, тоді як угодою про передачу спору на вирішення суду іншої держави сторони можуть визначити суд, що відноситься до системи судоустрою іншої держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність застосування правової позицій, викладеної у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 по справі № 925/467/20, згідно з якою наявність пророгаційної угоди про розгляд справи в компетентному державному суді іншої держави (Німеччина) виключає розгляд спору у судах України, оскільки у справі № 925/467/20 сторони домовилися про вирішення спірних питань судом іншої держави - повноважним судом міста Росток/Німеччина, тобто змінили підсудність спору. Натомість у цій справі № 906/762/23 сторони домовилися про вирішення спірних питань в Арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті м. Берлін, який є німецькою арбітражною установою і не належить до судів загальної юрисдикції Німеччини.

Згідно з висновком про застосування норм права, викладеним у п. 62, 63 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.06.2023 у справі № 926/4889/22:

« 62. Наявність арбітражної угоди не може бути підставою відмови у відкритті провадження у справі згідно пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, а лише може бути підставою для залишення позову без розгляду у передбачених законом випадках, але після відкриття провадження у справі та за наявності сукупності умов, визначених у пункті 7 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

63. Відмова у відкритті провадження у справі з підстав наявності між сторонами укладеної арбітражної угоди (застереження) ґрунтується на неправильному застосуванні пункту 1 частини першої 175 Господарського процесуального кодексу України та суперечить частині 1 статті 4 цього Кодексу, яка визначає, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом».

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України, а тому справа підлягає направленню до місцевого господарського суду для продовження розгляду - на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 273, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 12.06.2023 у справі № 906/762/23 -скасувати.

Справу № 906/762/23 направити до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "31" серпня 2023 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Юрчук М.І.