ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/664/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу Борозенське

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області про повернення позовної заяви

від 17 травня 2023 року (повний текст складено 17.05.2023)

у справі №915/664/23

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу Борозенськедо відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства Нібулон

про: про стягнення 5 739 028,75 грн., -

суддя суду першої інстанції: Адаховська В.С.,

час та місце винесення ухвали: 17.05.2023, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, Господарський суд Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Сільськогосподарський виробничий кооператив Борозенське (позивач, заявник, СГВК Борозенське) звернувся до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства Нібулон (відповідач, ТОВ СГП «Нібулон») про стягнення 5 739 028,75 грн. у якості боргу за договором поставки від 15.06.2021 №2545/2021, а також судового збору в сумі 86085,43 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 15000,00 грн.

Вказана позовна заява з доданими до неї документами сформована заявником в системі «Електронний суд» 02.05.2023 та зареєстрована в автоматизованій системі «Діловодство спеціалізованого суду» 02.05.2023 за вх. №5525/23.

В обґрунтування позовних вимог СГВК Борозенське посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки від 15.06.2021 №2545/2021 в частині здійснення оплати за отриманий від позивача товар у визначені договором строки.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2023 у справі №915/664/23 (суддя Адаховська В.С.) позовну заяву СГВК Борозенське та додатки до неї повернуто позивачу без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, у строк, встановлений судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 08.05.2023, оскільки позивачем, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, не подано доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу з описом вкладення.

Повертаючи позовну заяву СГВК Борозенське, суд першої інстанції врахував, що позивачем було подано заяву про усунення недоліків до суду в межах наданого судом строку на таке усунення, в якій позивачем було зазначено, зокрема, що докази надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу з описом вкладення було додано до заяви про забезпечення позову та, з метою усунення недоліків позовної заяви, позивачем надано копії поштової накладної №211 від 04.05.2023 та опису вкладення в цінний лист від 04.05.2023.

Однак, здійснивши аналіз наведеної заяви про усунення недоліків позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не усунув відповідні недоліки, а також зауважив, що з опису вкладення в цінний лист від 04.05.2023 вбачається, що позивачем було надіслано позовну заяву (без зазначення вихідного номеру і дати) та додані до неї документи на адресу відповідача для листування: 54001, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б. Водночас, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.05.2023, місцезнаходженням юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства Нібулон є: 54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1, що з урахуванням приписів Закону України Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців свідчить про те, що позивачем не подано доказів надсилання на адресу місцезнаходження відповідача, зазначеного в Єдиному державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Крім того, надана позивачем копія опису вкладення в цінний лист від 04.05.2023 не містить номеру поштового відправлення, що унеможливлює суду дослідити належність опису вкладення наданій позивачем поштовій накладній.

Таким чином, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 08.05.2023 в частині надання до суду доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу з описом вкладення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Сільськогосподарський виробничий кооператив Борозенське звернувся безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2023 у справі №915/664/23 та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі №915/664/23.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є безпідставною та такою, що обмежує позивачу доступ до правосуддя.

Зокрема, апелянт наполягає на тому, що позовну заяву з додатками було надіслано відповідачу цінним листом з вкладенням від 04.05.2023, на підтвердження цього суду було надано не лише опис вкладення з печаткою поштового відділення, проставленою працівником Укрпошти після перевірки вкладення, але і накладна з Укрпошти з інформацією про відправлення.

Також позивач вважає, що твердження суду про направлення не на юридичну адресу є безпідставним, оскільки поштова адреса вул. 54001, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б зазначена відповідачем як адреса для листування в договорі поставки, в позовній заяві та саме судом ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, за твердженням апелянта, вже 05.05.2023 до Електронного суду надійшла заява від ТОВ СГП Нібулон, що свідчить про його обізнаність в наявності справи.

Таким чином, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.04.2022 у справі №910/15316/21, апелянт вказує, що Господарський суд Миколаївської області, у вирішенні вищевказаного питання, допустив надмірний формалізм, якого слід уникати, оскільки останній у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу Борозенське на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2023 у справі №915/664/23, продовжено розгляд вказаної апеляційної скарги на розумний строк та вирішено у відповідності до приписів ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, за якими апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви розглядається без повідомлення учасників справи, розглянути справу №915/664/23 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

22.06.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ СГП Нібулон надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2023 є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга безпідставною, у зв`язку з чим просить залиши вищезгадану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Частиною першою ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з наступних підстав.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 2, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Стаття 162 Господарського процесуального кодексу України встановлює вимоги до форми та змісту позовної заяви, критеріям якої має відповідати позовна заява, статтею 164 вказаного Кодексу визначаються документи, що додаються до позовної заяви.

Зокрема, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів (п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270, зазначено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З наведеного вбачається, що звертаючись до суду із позовною заявою, на позивача покладений обов`язок додати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення, який має містити номер поштового відправлення. Саме зазначення такого номеру є обов`язковим для виконання вимог Господарського процесуального кодексу України про належне надсилання апеляційної скарги та документів іншій стороні.

Правові висновки щодо необхідності наявності номеру поштового відправлення на описі вкладення у цінний лист, викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/28408/15, від 26.03.2020 у справі №910/9962/16 та від 24.12.2020 у справі №916/2110/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, судом постановляється ухвала про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Із доказів долучених до матеріалів справи вбачається, що Сільськогосподарським виробничим кооперативом Борозенське при поданні позовної заяви (за вх. №5525/23 від 02.05.2023), зокрема, не подано доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.

Тому, 08.05.2023 суд першої інстанції виніс ухвалу про залишення позовної заяви без руху із визначенням строку для усунення позивачем відповідних недоліків, в якій зазначив про те, що позивач повинен надати відповідні докази с описом вкладення, як того вимагає ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог вказаної ухвали суду СГВК Борозенське 17.05.2023 (у встановлений в ухвалі строк) надав суду заяву про усунення недоліків позову (т. 1 а.с. 155-208), до якої долучив опис про направлення ТОВ СГП «Нібулон» позовної заяви з додатками (т.1 а.с. 164) на адресу: 54001, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б.

На даному опису наявний відтиск печатки АТ «Укрпошта» із зазначенням дати відправлення 04.05.2023 та підпис працівника поштової установи. Однак, номеру поштового відправлення не зазначено.

Разом з цим, до заяви про усунення недоліків позивачем також долучено накладну №211 від 04.05.2023 АТ «Укрпошта», згідно з якою адвокат Ковальчук І.М. (яка є представником позивача у даній справі, згідно з ордером серії ВТ №1032687 від 25.04.2023 а.с. 157) надіслала поштове відправлення з оголошеної цінністю на адресу 54005, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б. Одержувачем цього поштового відправлення зазначено юридичну особу ТОВ СП «Нібулон» (т.1 а.с. 160).

Проте, як зазначалось вище, суд першої інстанції повернув позовну заяву СГВК Борозенське, виходячи з того, що на опису вкладення відсутній номер поштового відправлення, що унеможливлює суду дослідити належність опису вкладення наданій позивачем поштовій накладній.

Крім того, відповідне поштове відправлення було здійснено на адресу відповідача для листування (54001, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б), а не на офіційну адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.05.2023, а саме: 54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1.

Однак, колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитись не може з огляду на те, що адреса відповідача для листування - 54001, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б зазначена останнім у всіх документах, де ТОВ СП «Нібулон» виступає стороною, а саме: у розділі 11 «Місцезнаходження та реквізити сторін» спірного договору поставки від 15.06.2021 (т. 1 а.с. 76); у процесуальних документах самого відповідача (т.1 а.с. 113, 117, 125, 142), де представник ТОВ СП «Нібулон» вказує лише дану адресу як спосіб зв`язку; процесуальні документи місцевого господарського суду також містять вищезазначену адресу для листування.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що 02.05.2023 (тобто в день реєстрації господарським судом позовної заяви СГВК Борозенське) ТОВ СП «Нібулон» було подано до суду сформовану в системі «Електронний суд» заяву про ознайомлення з матеріалами справи №915/664/23 в електронному вигляді (т. 1 а.с. 113-116), а вже 03.05.2023 представник відповідача надів до суду першої інстанції заяву про ознайомлення з матеріалами справи у паперовому вигляді (т. 1 а.с. 117). 04.05.2023 Господарським судом Миколаївської області зареєстровано заперечення (вх. №5649/23) ТОВ СП «Нібулон» на заяву про забезпечення позову, яка була надана позивачем разом з позовною заявою (т.1 а.с. 125-131), 05.05.2023 судом зареєстровано аналогічне заперечення (вх. 5693/23) на заяву про забезпечення позову.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що у вказаних запереченнях ТОВ СП «Нібулон» зазначає, що ним було отримано від позивача заяву про забезпечення позову, яка згідно з зі спірним описом вкладення, була направлена відповідачу разом з позовною заявою саме на адресу 54001, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б (т. 1, а.с. 164).

Вказане у даному випадку свідчить про те, що відсутність номеру поштового відправлення на опису вкладення та відправка позовної заяви на адресу відповідача для листування, а не на юридичну адресу, не спростовує факту обізнаності ТОВ СП «Нібулон» вже в день подання позову до нього про існування останнього та судової справи №915/664/23.

При цьому, на переконання колегії суддів, також у даному випадку додатковим належними та допустимими доказами надсилання копії позовної заяви іншій стороні у справі разом з описом вкладення (у сукупності) слід рахувати накладну №211 від 04.05.2023 АТ «Укрпошта», якою надіслано поштове відправлення з оголошеної цінністю на адресу 54005, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б одержувачу - ТОВ СП «Нібулон».

Апеляційний суд наголошує на тому, що вимоги процесуального законодавства щодо направлення позовної заяви позивачем відповідачу спрямовані, в першу чергу, на обізнаність останнього з існуючими вимогами до нього з боку позивача. Тому, враховуючи те, що ТОВ СП «Нібулон» вже в день подання позову до нього (02.05.2023) відреагував вищезазначеними відповідними діями, повернення 17.05.2023 судом позовної заяви без розгляду з підстав ненадання доказів надсилання відповідачу позову з описом вкладення, є неправомірним.

Згідно з висновком, що міститься у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці першому підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 02.11.2011 № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вказане унормовується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Така правова позиція викладена верховним Судом у постановах від 05.07.2021 у справі №910/12556/20, від 17.08.2021 у справі №913/680/17, від 12.08.2021 у справі №910/2675/21, від 09.09.2021 у справі №904/6150/20, від 19.10.2021 у справі №918/188/21, від 28.04.2022 у справі №910/15316/21.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками оскаржуваної ухвали та вважає, що місцевий господарський суд прийняв помилкове рішення про наявність процесуальних підстав для повернення позовної заяви.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За приписами ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви, справа повертається на розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, наявні підстави, передбачені ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, для скасування ухвали місцевого господарського суду від 17.05.2023 у справі №915/664/23 та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі; апеляційна скарга Сільськогосподарського виробничого кооперативу Борозенське підлягає задоволенню.

У зв`язку із скасуванням ухвали місцевого господарського суду з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 271, 275, 280, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу Борозенське задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2023 про повернення позовної заяви у справі №915/664/23 скасувати.

Справу №915/664/23 передати Господарському суду Миколаївської області для вирішення питання щодо відкриття провадження за позовною заявою.

Постанова відповідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Постанова підписана 28.08.2023 у зв`язку із перебуванням у відпустках суддів членів колегії Разюк Г.П. та Колоколова С.І. - з 26.06.2023 по 28.07.2023, головуючого судді Савицького Я.Ф. з 03.07.2023 по 04.08.2023, судді Разюк Г.П. - з 15.08.2023 по 27.08.2023.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.