РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023Справа № 910/7308/23
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Лук`янович В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кіровоградграніт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт Склад»

про стягнення 1 416 056,00 грн,

Представники сторін:

від позивача: Степаненко В.О. (в режимі відеоконференції),

від відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кіровоградграніт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт Склад» про стягнення 1 416 056,00 грн, обґрунтований порушенням відповідачем умов договору № ТД 89-21 від 08.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.06.2023.

15.06.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у без участі.

У підготовче засідання 26.06.2023 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином, від відповідача жодних заяв, клопотань не надходило.

При цьому, відповідач належним чином повідомлений про час та місце проведення підготовчого засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 748. Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Суд, з урахуванням поданої позивачем заяви про розгляд справи без участі його представника, у якій позивач просив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті, а також відсутності письмового відзиву на позовну заяву від відповідача при наявності доказів його належного повідомлення про розгляд справи, що свідчить про відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, на підставі ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України ухвалою від 26.06.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.07.2023.

10.07.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Однак, у зв`язку з перебуванням судді Трофименко Т.Ю. у відпустці, судове засідання, призначене на 26.07.2023, знято з розгляду, про що на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua було розміщено відповідне оголошення.

Після виходу судді Трофименко Т.Ю. з відпустки, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 призначено судове засідання 30.08.2023.

04.08.2023 представником позивача через систему «Електронний Суд» подано заяву про участь в судовому засіданні, призначеному на 30.08.2023, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 вищевказану заяву представника позивача задоволено, вирішено забезпечити участь останнього у призначеному на 30.08.2023 судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судове засідання 30.08.2023 з`явився представник позивача (у режимі відеоконференції). Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 402.

Крім того, суд враховує, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а відповідач не повідомляв суд про наміри подання доказів чи неможливості їх подання, а також про намір представника взяти участь у судовому засіданні.

Також відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 30.08.2023 представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі, а також просив вирішити питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, заявлених у позовній заяві.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 30.08.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кіровоградграніт» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зеніт Склад» (покупець) укладено Договір поставки № ТД-89-21 (надалі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого продавець передає у власність покупця партіями протягом терміну дії договору, а покупець оплачує й приймає щебеневу продукцію (надалі - товар) на умовах EXW (склад продавця) в асортименті і кількості згідно заявки покупця.

Заявка повинна бути підтверджена продавцем (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору прийом товару повинен здійснюватися відповідно до товаро-супроводних документів: по кількості - згідно із накладною, по якості - згідно паспорті якості продавця.

Загальна сума договору визначається шляхом складання вартості всіх партій товару, переданих за окремими видатковими накладними у строк дії цього договору (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору розрахунок за товар, що поставляється (та за необхідності послуги доставки товару автотранспортом продавця) здійснюється шляхом 100% передоплати по кожній партії заявленого товару.

Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару та підписання уповноваженими особами на те відповідних накладних (п. 3.6. Договору).

Даний Договір набирає законної сили з моменту підписання договору і діє до 31.12.2022 або до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань (п. 7.1. Договору).

09.12.2021 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 1047 від 09.12.2021 в якому визначено найменування товару на загальну суму 2 610 000,00 грн з ПДВ, згідно з яким відповідач здійснив часткову передоплату за товар у розмірі 400 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 830 від 09.12.2021.

Позивачем в період з 10.12.2021 по 13.12.2021 здійснено поставку товару на загальну суму 459 412,22 грн, на підтвердження чого надано видаткові накладні № 17876 від 10.12.2021, № 17882 від 11.12.2021, № 17883 від 12.12.2021, № 17927 від 13.12.2021.

14.12.2021 відповідач здійснив часткову оплату за Товар згідно рахунку № 1047 від 09.12.2021 у розмірі 500 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 840 від 14.12.2021.

Позивач в період з 14.12.2021 по 19.12.2021 здійснив поставку партій товару на загальну суму 1 062 818,12 грн, що підтверджується видатковими накладними № 17976 від 14.12.2021, № 18054 від 15.12.2021, № 18114 від 16.12.2021, № 18226 від 17.12.2021, № 18233 від 18.12.2021, № 18234 від 19.12.2021.

20.12.2021 відповідачем здійснено часткову оплату за товар згідно рахунку № 1047 від 09.12.2021 у розмірі 700 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 872 від 20.12.2021.

Позивач в період з 20.12.2021 по 24.12.2021 здійснив поставку партій товару на загальну суму 1 131 200,12 грн, що підтверджується видатковими накладними № 18293 від 20.12.2021, № 18359 від 21.12.2021, № 18412 від 22.12.2021, № 18467 від 23.12.2021, № 18525 від 24.12.2021.

Звертаючись за даним позовом позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору, не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар за видатковими накладними № 18293 від 20.12.2021 (не оплачено частково в сумі 111 311,80 грн), № 18359 від 21.12.2021 на суму 216 525,60 грн, № 18412 від 22.12.2021 на суму 205 772,40 грн, № 18467 від 23.12.2021 на суму 256 458,60 грн, № 18525 від 24.12.2021 на суму 263 362,06 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 053 430,46 грн.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 41 992,91 грн та інфляційні втрати у розмірі 320 632,63 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Дослідивши зміст Договору поставки №2№1047 від 09.12.2021, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач в період з 10.12.2021-24.12.2021 поставив відповідачу продукцію на загальну суму 2 653 430,46 грн, що підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, підписаних та скріплених печатками сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.2 Договору поставки №ТД-89-21 від 08.12.2021 розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника 100% попередньої оплати по кожній партії поставленої продукції.

Відтак, враховуючи нездійснення попередньої оплати застосовуються положення ст. 538 ЦК України про зустрічне виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Отже, позивач, скориставшись своїм правом, наданим йому ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України, виконав свій обов`язок по поставці товару, відтак відповідач повинен виконати свій обов`язок по здійсненню оплати за нього.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, оскільки позивачем в період з 10.12.2021 по 24.12.2021 було поставлено відповідачу товар на суму 2 653 430,46 грн, в той час як відповідачем сплачено на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 1 600 000,00 грн, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 053 430,46 грн, яка підтверджена наявними у матеріалах справи доказами та не спростована відповідачем.

В той же час, в матеріалах справи міститься копія підписаного сторонами та скріпленого їх печатками Акту звірки за період з 01.01.2022 по 01.02.2022, з якого вбачається, що сторонами підтверджено наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 1 053 430,46 грн.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 1 053 430,46 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кіровоградграніт» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт Склад» суми основного боргу у розмірі 1 053 430,46 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 41 992,91 грн за загальний період з 01.01.2022 по 30.04.2023 та інфляційні втрати у розмірі 320 623,63 грн за період з 01.01.2022 по 31.03.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013)

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо їх обгрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт Склад» 3% річних у сумі 41 992,91 грн та інфляційних втрат у розмірі 320 632,63 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, представник позивача в судовому засіданні 30.08.2023 підтвердив заявлений у позові розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн та просив суд стягнути з відповідача вказані витрати.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При цьому, стаття 129 Господарського процесуального кодексу України визначає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у позовній заяві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складались із судового збору у розмірі 21 240,84 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.05.2023, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Гільдія правозахисників» (надалі - Об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кіровоградграніт» (клієнт), представництво інтересів клієнта здійснюють адвокати Степаненко В.О. та Гуртовий М.О., які можуть діяти як разом, так і окремо один від одного (п. 2.2. договору про надання правової допомоги від 01.05.2023).

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.05.2023 розмір гонорару є фіксованим та складає 5000,00 грн (за підготовку та подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва, участь в судових засіданнях).

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди визначено, що оплата здійснюється протягом 30 робочих днів з дня ухвалення судом рішення у справі.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19.

При цьому, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання професійної правничої допомоги, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, з огляду на те, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи, що позов у даній справі задоволено, виходячи із приписів ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт Склад» (вул. Звіринецька, буд. 63, м. Київ, 01014; ідентифікаційний код 39344192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кіровоградграніт» (вул. Шосейна, 50, с. Соколівське, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27641; ідентифікаційний код 39839239) суму основного боргу у розмірі 1 053 430,46 грн, 3% річних у розмірі 41 992,91 грн, інфляційні втрати у розмірі 320 632,63 грн, судовий збір у розмірі 21 240,84 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 05.09.2023.

Суддя Т.Ю. Трофименко