ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 серпня 2023 року Справа № 903/554/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника позивача: адвоката Коломієць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі"

про стягнення 69745394грн 73коп

встановив: ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ "Захід Енерджі" (відповідача), в якому просить стягнути з відповідача 69745394грн 73коп заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати отриманого товару згідно договору №266/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.04.2021 та актів приймання-передачі нафтопродуктів.

Ухвалою суду від 09.06.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

28.06.2023р. відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх.№01-75/3841/23), в якому заперечив проти позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначив, що згідно умов договору поставки для виникнення обов`язку у Покупця щодо проведення оплати за поставлений Товар, окрім підписання Акта приймання-передачі нафтопродуктів, обов`язковою умовою є отримання Покупцем рахунку Постачальника, так як оплата має здійснюватися саме на поточний рахунок Постачальнику вказаний в рахунку, а в платіжному документі має бути зазначено номера і дати виписки рахунку на оплату. Однак, протягом дії договору позивачем не було надано рахунки на оплату та не надано доказів направлення та отримання відповідачем вказаних рахунків. Також, відповідач вказує, що ним не отримано листів-вимог про оплату з актуальними банківськими реквізитами. Таким чином, відповідач не здійснив оплати товару у визначені договором строки, оскільки строк оплати не настав. Вважає, що позивачем порушено процедуру досудового врегулювання спору та обрано неефективний спосіб захисту, а позовні вимоги є передчасними, за відсутності обставин, що свідчать про порушення прав позивача.

03.07.2023р. представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх.№01-75/3918/23), в якій заперечив щодо доводів відповідача зазначених у відзиві, при цьому зазначив, що претензія та лист з рахунками на оплату були надіслані та вручені відповідачу, про щосвідчатт роздруківки із сайту Укрпошта. Водночас, згідно умов п.4.2 Договору оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі, а у випадку відсутності вимоги - не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. При цьому, навіть ненадання рахунку на оплату не є простроченням кредитора і не звільняє боржника від обов`язку оплатити отриманий товар.

Ухвалою суду від 01.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті "08" серпня 2023 р.

Ухвалою суду від 08.08.2023 за клопотанням відаповідача відкладено розгляд справи на 22.08.2023.

Відповідач належним чином та завчасно повідомлений про розгляд справи по суті, про що свідчить повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду про відкладення розгляду справи від 08.08.2023.

22.08.2023 від директора ТОВ "Захід Енерджі" повторно надійшло клопотання про відкладення судового засідання, в якому він просить відклати розгляд справи, оскільки не може з`явитися у судове засідання у зв`язку із ознаками гострої респіраторної хвороби.

У судовому засіданні 22.08.2023 представник позивача заперечив щодо задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши клопотання відповідача та заслухавши пояснення представника позивача, відмовив у клопотанні відповідача про відкладення судового засідання.

При цьому судом ваховано, що клопотання відповідача про відкладення судового засідання не містило підтверджуючих документів про неможливість прибути в судове засідання директора відповідача або його представника, з метою участі у розгляді справи судом першої інстанції.

Крім того відповідач та його представник не були позбавлені права взяти участь у розгляді справи в суді першої інстанції в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів або направити в судове засідання іншого представника.

Суд зазначає, що розгляд справи по суті вже було відкладено за клопотанням відповідача.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалася, сторонами подано заяви по суті справи, інших заяв та клопотань до суду не надходило, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за відсутності відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

01.04.2021 між ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (Постачальник) та ТОВ "Захід Енерджі" (Покупець) укладено Договір №266/2/2118 поставки нафтопродуктів.

Згідно п1.1 даного Договору Постачальник зобов`язувався поставити Покупцю нафтопродукти (Товар), а Поеупець зобов`язувався їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими сторонами в додатках (Специфікаціях) до даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що базис поставки - ЕХW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), згідно з «Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі».

Відповідно до п.3.2 Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних Сторонами. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними, право власності на Товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання акту приймання - передачі нафтопродуктів.

Строк поставки товару: квітень 2021р - грудень 2021р (п.3.3. Договору).

Згідно п.4.2 Договору оплата Товару може бути здійснена Покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата товару може здійснюватися частинами. Підставою для перерахування оплати за товар є рахунок Постачальника.

Відповідно до умов п.7.1 Договору, строк дії Договору: з моменту підписання Сторонами по 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

В п.8.3 Договору зазначено, що всі спірні питання, що виникають при виконанні цього Договору, будуть по можливості вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. У разі недосягнення згоди спірні питання розглядаються відповідно до чинного законодавства України.

Договір підписаний сторонами та завірений печатками.

У специфікаціях, які є додатками до Договору, Сторонами було узгоджено поставки нафтопродуктів (паливо дизельне, бензин автомобільний) всього на суму 90757548,88грн.

На виконання умов Договору ПАТ «Укртатнафта» поставило ТОВ «ЗАХІД ЕНЕРДЖІ» 2890,366 тонн нафтопродуктів на суму 90 757 548,88 грн., що підтверджується актами ариймання-передачі нафтопродуктів №1/08 від 31.08.2021, №1/09 від 30.08.2021, №1/10 відд 31.10.2021, №1/11 від 30.11.2021 та №1/12 від 31.12.2021.

Акти приймання-передачі підписані обома сторонами в графах "Передав" і "Прийняв" та завірені їх печатками без зауважень та заперечень.

Позивач зазначає, що для оплати поставленого товару ПАТ «Укртатнафта» на адресу ТОВ «ЗАХІД ЕНЕРДЖІ» були виставлені рахунки- фактури.

Проте, в порушення умов Договору, ТОВ «ЗАХІД ЕНЕРДЖІ» повністю не перерахувало ПАТ «Укртатнафта» вартість отриманих нафтопродуктів. Відповідачем було оплачено 21012154,15грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла на суму 69 745394,73грн.

З метою добровільного врегулювання спору, 01.02.2023 позивач надіслав відповідачу претензію №14/05-267 від 31.01.2023 з вимогою сплатити заборгованість по Договору, про що свідчать опис вкладення у цінний лист та поштова накладна від 01.02.2023 №676.

Претензія отримана відповідачем 10.02.2023, що підтверджується роздруківкою із сайту Укрпошта «Відстеження відправлень».

Претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Крім цього 13.04.2023, у зв`язку із зміною поточного рахунку ПАТ "Укрнафта", позивач повторно надіслав відповідачу супровідним листом №38/10-773 від 04.04.2023 рахунки на оплату поставлених нафтопродуктів, а саме: №90806258 від 31.08.2021, №90820881 від 30.09.2021, №90820884 від 30.09.2021, №90820887 від 30.09.2021, №90820889 від 30.09.2021, №90834999 від 31.10.2021, №90835004 від 31.10.2021, №90835008 від 31.10.2021, №90835010 від 31.10.2021, №90843023 від 30.11.2021, №90843026 від 30.11.2021, №90843028 від 30.11.2021, №90843029 від 30.11.2021, №90843034 від 30.11.2021, №90854610 від 31.12.2021, №90854616 від 31.12.2021, №90854620 від 31.12.2021, №90854625 від 31.12.2021, який отримано відповідачем 02.05.2023. Проте відповідач борг не сплатив.

Згідно розрахунку заборгованість відповідача склала 69745394,73грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 6 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підписання покупцем актів приймання-передачі, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За таких обставин, факт отримання товару відповідачем та відсутність заперечень щодо його прийняття, здійсненою частковою оплатою за отриманий товар відповідачем, є самостійними підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

На день розгляду спору, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 69745934,73грн, не оплачена, підтверджена матеріалами справи, є підставною та підлягає до стягнення.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує позов, зазначаючи, що строк оплати по договору не настав, а позов є передчасним, оскільки відповідачем не отримано від позивачав рахунків та листів-вимог на оплату. Водночас, факт отримання товару відповідачем не заперечується.

Доводи відповідача не заслуговують на увагу суду та спростовуються наступним.

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що оплата Товару повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Підставою для перерахування оплати за товар є рахунок Постачальника.

Враховуючи умови Договору, підписання відповідачем актів приймання-передачі товару, останній строк оплати по акту №1/08 від 31.08.2021 припадав на 30.10.2021, по акту №1/09 від 30.09.2021 - на 29.11.2021, по акту №1/10 від 31.10.2021 - на 30.12.2021, по акту №1/11 від 30.11.2021 - на 29.01.2022, по акту №1/12 від 31.12.2021 - на 01.03.2022.

Таким чином, відповідачем прострочено виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару згідно договору №266/2/2118 поставки нафтопродуктів від 01.04.2021.

Також суд зазначає, що наявність у покупця зобов`язання щодо здійснення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту ч.1 ст.692 ЦК України, а не ставиться у залежність від звернення до нього з окремою вимогою у порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку задоволення позову у повному обсязі.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.129, 202, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі" (43020, Волинська обл, м.Луцьк, вул.Електроапаратна, буд.3, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (39610, Полтавська обл, м.Кременчук, вул.Свіштовська, буд.3, ) 69745394грн 73коп заборгованості, а також 939400грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 25.08.2023.

Суддя О. Г. Слободян