ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.08.2023м. СумиСправа № 920/407/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Кириченко-Шелест А.Г.,

Розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/407/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" (вул. Петропавлівська, буд. 86, м. Суми, 40000)

до відповідача Коробко Олени Юріївни ( АДРЕСА_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Хобота Віктора Степановича ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 )

про визнання недійсним пункту договору,

представники учасників справи:

від позивача - Ємельяненко С.В.;

від відповідача - Фідірко Я.С.;

від третьої особи - не з`явився;

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд визнати недійсним пп. 5.2.5. договору про інвестування будівництва Житлово-господарського комплексу (Стадіону) в м. Суми на розі вул. Якіра, пров. Червоногвардійський, вул. Смирнова від 24 листопада № 24/11-з та додаток № 1 до нього, укладений між Приватним акціонерним товариством "Сумбуд" та фізичною особою - підприємцем Коробко Оленою Юріївною з моменту укладення. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судові витрати (2684 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 50000 грн 00 коп. витрат на послуги адвоката).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірний пункт договору та додаток № 1 до договору, укладений від імені позивача його представником Хоботом Віктором Степановичем, який діяв на підставі довіреності від 30.09.2009 № 2143, не в інтересах юридичної особи, без дотримання майнових інтересів товариства та його акціонерів, всупереч господарським завданням товариства (отримання прибутку), що свідчить про наявність дефекту волі юридичної особи, спотвореної її уповноваженим представником (Хоботом В.С.), який зловживаючи наданими йому повноваженнями створив передумови для виведення майна товариства з обігу товариства без отримання можливості будь-якої компенсацій за відчуження майна з боку їх отримувача - відповідача. На думку позивача на момент укладення спірного договору мала місце зловмисна домовленість між представником позивача та відповідачем щодо надання відповідачу майнових переваг за рахунок особи, яку представляє представник.

Ухвалою від 25.04.2023 Господарський суд Сумської області відкрив провадження у справі № 920/407/23, призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 22.05.2023, 10:30; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу семиденний строк для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Копія ухвали суду про відкриття провадження від 25.04.2023, що була надіслана відповідачу за адресою місцезнаходження, повернута до суду 01.05.2023 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

У судовому засіданні 22.05.2023, за участю представника позивача, суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 05.06.2023, 11-30; повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою від 23.05.2023 господарський суд повідомив Коробко Олену Юріївну про дату, час і місце судового засідання на 05.06.2023, 11:30.

Копія ухвали суду від 23.05.2023, що була надіслана відповідачу за адресою місцезнаходження, повернута до суду 29.05.2023 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

05.06.2023 позивач подав клопотання (вх. № 3402/23 від 05.06.2023), в якому просить суд судове засідання, призначене на 05.06.2023, провести без участі представника позивача, повідомляє відомості про представника товариства Хобота Віктора Степановича , зокрема адресу місця проживання ( АДРЕСА_2 ) та РНОКПП ( НОМЕР_1 ).

Ухвалою від 05.06.2023 господарський суд відповідно до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Хобота Віктора Степановича ; зобов`язав позивача надіслати позовну заяву з доданими до неї документами Хоботу Віктору Степановичу , докази надсилання подати суду; встановив третій особі семиденний строк з дня отримання ухвали суду та позовної заяви для подання пояснень щодо позову відповідно до ст. 168 ГПК України; відклав підготовче засідання у справі з повідомленням сторін на 26.06.2023, 12:00.

Копія ухвали суду від 05.06.2023, що була надіслана відповідачу за адресою місцезнаходження, повернута до суду 14.06.2023 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Копії ухвали суду від 05.06.2023, що були надіслані третій особі за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , повернуті до суду 15.06.2023 та 17.06.2023 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

26.06.2023 позивач подав клопотання (вх. № 3855 від 26.06.2023) згідно з яким на виконання ухвали суду від 05.06.2023 по справі № 920/407/23 надає докази направлення копії позовної заяви з додатками третій особі за адресою: АДРЕСА_2 (поштова накладна № 125 від 26.06.2023, опис вкладення у цінний лист від 26.06.2023).

У судовому засіданні 26.06.2023, за участю представника позивача, суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів відповідно до ст. 177 ГПК України та відкладення підготовчого засідання на 12.07.2023, 10-00.

Ухвалою від 26.06.2023 господарський суд повідомив Коробко Олену Юріївну та Хобота Віктора Степановича про дату, час і місце судового засідання на 12.07.2023, 10:00.

Копія ухвали суду від 26.06.2023, що була надіслана відповідачу за адресою місцезнаходження, повернута до суду 02.07.2023 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

12.07.2023 позивач подав клопотання (вх. № 4304 від 12.07.2023) згідно з яким надає докази направлення позовної заяви з додатками третій особі за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 (поштові накладні № 125 від 26.06.2023, № 338 від 26.06.2023, описи вкладення в цінний лист від 26.06.2023).

У судовому засіданні 12.07.2023, за участю представника позивача, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті з повідомленням сторін на 16.08.2023, 11-00; повідомлення відповідача та третьої особи про дату, час і місце судового засідання в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою від 12.07.2023 господарський суд повідомив Коробко Олену Юріївну та Хобота Віктора Степановича про дату, час і місце судового засідання з розгляду справи по суті на 16.08.2023, 11:00.

Копії ухвали суду від 12.07.2023, що були надіслані відповідачу та третій особі за адресами місцезнаходження, повернуті до суду 18.07.2023 та 21.07.2023 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

19.07.2023 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи на підставі заяви вх. № 4418/23 від 17.07.2023.

28.07.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 4784/23 від 28.07.2023), в якому просить суд: поновити строк на подання відзиву на позовну заяву; відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі; стягнути з позивача 15 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката. Відповідач зазначає, що предметом договору №24/11-з є сукупність практичних та юридичних дій сторін щодо проектування та будівництва Житлово-громадського комплексу (Стадіону) в м. Суми на розі вул. Якіра, пров. Червоногвардійський, вул. Смирнова. Сторони своїми силами, засобами, за рахунок власних і залучених коштів та матеріальних ресурсів здійснюють інвестування в будівництво «Об`єкту інвестування», з метою завершення будівництва, введення в експлуатацію та отримання у власність завершеного будівництвом «Об`єкту інвестування» в частках, визначених договором. Даний пункт договору нівелює посилання позивача щодо безпідставного виведення активів товариства, що нібито призвело до втрати підприємством позивача можливості отримання прибутку, адже основною кінцевою метою інвестування було отримання у власність завершеного будівництвом «Об`єкту інвестування». Позивачем не враховано той факт, що інвестиційним вкладом відповідача є земельна ділянка площею 1,5984 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , щодо якої відповідач (сторона-1) згідно п.п. 5.1.1. договору надала згоду на забудову та згідно п.п. 5.1.2 підготувала земельну ділянку під забудову, а також передала стороні-2 правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку (п.п. 5.1.3 договору). Позивач повинен був компенсувати витрати, пов`язані з виконанням договору квадратними метрами згідно з додатком №1 до договору. Представник позивача Хобот В.С. діяв від імені позивача на підставі доручення ВАТ «Сумбуд» №2143 від 30.09.2009 та Положення, тобто мав законні підстави для укладення договору. Позивач не наводить жодного доказу зловмисної домовленості. Доказів в чому саме полягає суперечливість інтересів довірителя та які несприятливі наслідки настали для довірителя позивач не надав Відповідно до п.п.11.8 договору сторони підтверджують, що укладаючи цей договір вони керувалися принципом свободи договору, встановленого ст. 6 ЦК України.

28.07.2023 відповідач подав заяву (вх. № 2826 від 28.07.2023), в якій просить суд визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву та прийняти відзив на позовну заяву до розгляду. Представник відповідача зазначає, що на даний час Коробко О.Ю. перебуває за кордоном; про те, що вона є стороною у справі дізналася лише із застосунку «Дія» 12.07.2023. Представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 19.07.2023.

28.07.2023 відповідач подав клопотання (вх. № 2827 від 28.07.2023), в якому просить суд визнати розрахунок судових витрат позивача неспіврозмірним та таким, що не відповідає критеріям ч. 4 ст. 126 ГПК України; зменшити розмір фактично понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу.

28.07.2023 відповідач подав клопотання (вх. № 2828 від 28.07.2023), в якому просить суд витребувати у позивача правовстановлюючі документи на земельну ділянку, згоду відповідача на забудову земельної ділянки відповідно до договору №24/11-з, акти приймання-передачі позивачем квадратних метрів згідно з додатком №1 до договору, оскільки відповідні документи мають значення для розгляду справи, а позивач їх суду не надав.

31.07.2023 відповідач подав заяву (вх. № 4795/23 від 31.07.2023) про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву на позовну заяву і доданих до нього документів третій особі Хоботу Віктору Степановичу .

31.07.2023 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 653/23 від 31.07.2023), в якій не погоджується з твердженнями відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву. Позивач зазначає, що за умовами договору кожна з його сторін має обов`язок внесення інвестиційного вкладу в інвестиційну діяльність, тобто кожна із сторін договору є інвестором. Обсяг інвестицій ФОП Коробко О.Ю. складається з: надання нотаріально посвідченої згоди на забудову орендованої земельної ділянки; витрат на проведення будівельних робіт із знесення об`єктів нерухомого майна, що знаходяться на земельній ділянці та належать ФОП Коробко О.Ю. Відповідно пп. 5.1.2 договору від 24 листопада 2009 року № 24/11-з ФОП Коробко О.Ю. за рахунок власних зусиль у строк до 9 грудня 2009 року має обов`язок підготувати земельну ділянку під забудову шляхом знесення об`єктів власного нерухомого майна. В той же час спірний пп. 5.2.5 договору передбачає обов`язок для позивача здійснити відшкодування витрат на користь відповідача - ФОП Коробко О.Ю., які здійснені нею у зв`язку із підготовкою земельної ділянки під забудову шляхом знесення об`єктів власного нерухомого майна. Тобто, фактично ПАТ «Сумбуд» має обов`язок відшкодувати (компенсувати) на користь іншої сторони інвестиційного договору її інвестиційний внесок (вклад) в спільну інвестиційну діяльність, що є неприпустимим. Аналізуючи спірні положення договору, правочин в цій частині укладений представником позивача з порушенням принципу розумності і добросовісності, не спрямований на дотримання майнових інтересів позивача, тому не відповідає справжньому волевиявленню позивача як суб`єкта господарювання. Майнові інтереси ПАТ «Сумбуд» полягають у збільшенні та збереженні майна, що є у власності підприємства. Укладаючи спірний договір, представник позивача Хобот В.С. зобов`язаний забезпечити охорону та захист майнових інтересів підприємства, а також діяти добросовісно та розумно. Зміст договору дозволяє дійти висновку, що перед його укладенням представники сторін проводили погодження спільних дій, їх складу та обсягу, що відображено у тексті договору. Внаслідок укладення договору представник ПАТ «Сумбуд» Хобот В.С. створив умови для передання на безоплатній основі, а в подальшому - для фактичного передання у власність іншого суб`єкта господарювання майна підприємства згідно з додатком № 1 до договору, компенсація за відчуження якого взагалі не передбачена. Наслідки укладення спірних норм правочину є несприятливими ані для акціонерів підприємства, ані для підприємства, оскільки при цьому порушуються майнові інтереси вказаних осіб, що, в свою чергу, є неприйнятним, враховуючи положення Статуту ПАТ «Сумбуд».

У судовому засіданні 16.08.2023 за участю представників позивача та відповідача, суд постановив протокольну ухвалу про визнання поважними причин пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву, прийняття відзиву на позовну заяву до розгляду; протокольну ухвалу про прийняття до розгляду відповіді на відзив; протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог ст. 81 ГПК України, зокрема не зазначення заходів, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання доказів самостійно, неподання доказів вжиття таких заходів.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Від третьої особи пояснення щодо позову та відзиву до суду не надходили.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

24.11.2009 між сторонами укладений договір № 24/11-з предметом якого є сукупність практичних та юридичних дій сторін щодо проектування та будівництва Житлово-громадського комплексу (Стадіону) в м. Суми на розі вул. Якіра, пров. Червоногвардійський, вул. Смирнова (далі - Об`єкт інвестування).

За умовами договору сторони своїми силами, засобами, за рахунок власних і залучених коштів та матеріальних ресурсів здійснюють інвестування в будівництво Об`єкту інвестування, визначеного ст. 4 договору, з метою завершення будівництва, введення в експлуатацію та отримання у власність завершеного будівництвом Об`єкту інвестування в частках, визначених договором (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3., 1.4. договору позивач здійснює інвестування в будівництво Об`єкту інвестування шляхом фінансування за рахунок власних і залучених коштів сукупних витрат, пов`язаних із проектуванням та будівництвом Об`єкту інвестування, та виконання функцій замовника будівництва.

Відповідач здійснює інвестування в будівництво Об`єкту інвестування шляхом передачі позивачу нотаріально посвідченої згоди на забудову земельної ділянки площею 1,5984 га, що знаходиться за адресою м. Суми на розі вул. Якіра, пров. Червоногвардійський, вул. Смирнова та її підготовки для проведення будівельних робіт шляхом знесення об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на цій ділянці і належать відповідачу на праві власності.

У розділі 5 договору визначені зобов`язання сторін.

Відповідач зобов`язаний (п. 5.1.1.-5.1.13): надати позивачу нотаріально посвідчену згоду на забудову земельної ділянки площею 1,5984 га, що знаходиться за адресою м. Суми, вул. на розі вул. Якіра, пров. Червоногвардійський, вул. Смирнова і перебуває у користуванні відповідача; підготувати земельну ділянку до 01.12.2009 під забудову шляхом знесення об`єктів нерухомого майна, які належать відповідачу на праві власності і розташовані на земельній ділянці, призначеній під забудову, а саме: Житлово-спортивного комплексу (Стадіон); передати позивачу для здійснення функцій замовника оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку; сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою згідно із договором з Сумською міською радою від 24 червня 2008року, до оформлення позивачем права користування земельною ділянкою на своє ім`я у відповідності з п. 5.2.8 договору; у термін до 01.12.2009 надати всі необхідні, у тому числі письмові та завірені нотаріально, згоди на забудову земельної ділянки позивачем під Житлово-спортивний комплекс; сприяти позивачу в усіх його діях, пов`язаних із будівництвом та інвестуванням об`єкту інвестування, в тому числі на письмовий запит позивача надавати всю необхідну документацію, пов`язану із виконанням цього договору; надавати позивачу вичерпну інформацію щодо своїх зобов`язань перед третіми особами, яка будь-яким чином стосується будівництва об`єкту інвестування; забезпечити підписання акту розподілу площі об`єкту інвестування, у відповідності до розмірів, визначених даним договором, протягом 5 (п`яти) днів з дня введення закінченого будівництвом об`єкту інвестування в експлуатацію та забезпечити оформлення та реєстрацію права власності позивача та відповідача на об`єкт інвестування у відповідності до вимог чинного законодавства України; передати (доручити) позивачу виконання функцій «Замовника будівництва» з правом введення об`єкта в експлуатацію і оформлення власності на збудовані приміщення; погодити з позивачем генплан забудови ділянки та затвердити його у головного архітектора міста; протягом 10 днів після здачі об`єкта інвестування подати у Бюро технічної інвентаризації (БТІ) пакет документів, необхідний для здійснення реєстрації закінченого будівництвом Об`єкта інвестування та реєстрації права власності на нього відповідно до часток кожної із Сторін за даним Договором. Всі дії відповідача, що передбачають подальшу оплату (компенсацію) за рахунок позивача, мають бути попередньо письмово погоджені з позивачем. Відповідач гарантує, що на день укладання договору земельна ділянка, призначена для будівництва об`єкта, не відчужена, не перебуває під забороною (арештом) та заставою, включаючи податкову заставу, судового спору та прав третіх осіб, що перешкоджатимуть виконанню цього договору, щодо вказаної земельної ділянки не існує, що підтверджується документами згідно з п. 5.1.5. договору.

Позивач зобов`язується (п. 5.2.1.-5.2.9.): забезпечити виконання функцій замовника об`єкту інвестування; забезпечити фінансування проектування та будівництва об`єкту інвестування; забезпечити фінансування сукупних витрат, визначених цим договором та передбачених чинним законодавством України. Інвестування будівництва об`єкту інвестування здійснюється позивачем як в грошовій формі, так і шляхом поставки на об`єкт інвестування необхідних матеріалів. Під матеріалами сторони розуміють будівельні матеріали, устаткування, інструменти, пристрої, техніку та обладнання, які використовуються в процесі будівництва об`єкту інвестування; забезпечити використання будівельного майданчику за цільовим призначенням земельної ділянки, на якій він розміщений; відшкодувати відповідачу у повному обсязі, у відповідності із додатком №1 до цього договору, витрати, понесені відповідачем у зв`язку із підготовкою земельної ділянки під забудову шляхом знесення розміщених на ній об`єктів нерухомого майна; розпочати роботи не пізніше, ніж через місяць після отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт об`єкта інвестування у відповідності з технічними нормами, встановленими чинним законодавством України та нормативними актами з питань будівництва; додержуватися державних норм і стандартів, встановлених законодавством України, виконувати вимоги державних органів і посадових осіб, що пред`являються в межах їх компетенції; компенсувати відповідачу витрати на сплату оренди, але не більше витрат обумовлених у п.5.1.4 цього договору, згідно рахунків, наданих відповідачем; протягом трьох місяців з моменту отримання від відповідача заяви про відмову від користування земельною ділянкою на користь позивача, оформити право користування земельною ділянкою на своє ім`я. У разі перевищення вказаного вище терміну відшкодовувати витрати відповідачу по оплаті за користування земельною ділянкою.

У додатку № 1 до договору визначені об`єкти, які підлягають передачі позивачем відповідачу, у визначені у додатку строки, за підготовку земельної ділянки під забудову.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного його виконання (п. 7.1. договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що п. 5.2.5. договору про інвестування будівництва Житлово-громадського комплексу (Стадіон) та додаток № 1 до договору, укладені від імені позивача його представником Хоботом Віктором Степановичем, який діяв на підставі довіреності від 30.09.2009 № 2143, не в інтересах юридичної особи, без дотримання майнових інтересів товариства та його акціонерів, всупереч господарським завданням товариства (отримання прибутку), що свідчить про наявність дефекту волі юридичної особи, спотвореної її уповноваженим представником (Хоботом В.С.), який зловживаючи наданими йому повноваженнями створив передумови для виведення майна товариства з обігу товариства без отримання можливості будь-якої компенсацій за відчуження майна з боку їх отримувача - відповідача. На думку позивача на момент укладення спірного договору мала місце зловмисна домовленість між представником позивача та відповідачем щодо надання відповідачу майнових переваг за рахунок особи, яку представляє представник. Фактично за умовами п. 5.2.5 договору позивач має обов`язок відшкодувати (компенсувати) на користь іншої сторони її вклад (внесок) у спільну інвестиційну діяльність, що є неприпустимим. Позивач просить суд визнати недійсним зазначений пункт договору та додаток № 1 до договору відповідно до ст. 232 ЦК України.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору (постанови Верховного Суду від 22.06.2020 у справі №177/1942/16-ц, від 24.11.2021 у справі №754/10279/18).

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють.

З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

Правило, передбачене частиною 3 статті 238 Цивільного кодексу України, покликане гарантувати інтереси особи, яку представляють, від можливих зловживань з боку представника.

При цьому словосполучення "у своїх інтересах" слід розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

Зазначена норма права передбачає також добросовісність поведінки особи-представника, який діє від імені іншої особи на підставі довіреності або в силу своїх повноважень.

Законом не встановлено виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність дій. Проте, з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (статті 12 Цивільного кодексу України), висновок про добросовісність поведінки особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала ця особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді.

Частина третя статті 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин.

Для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника (представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання), а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Отже, розглядаючи позовні вимоги про визнання недійсним договору на підставі ст. 232 ЦК України, суд має брати до уваги, що необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і іншої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) вчинення представником дій в межах наданих йому повноважень.

Звертаючись із позовною заявою про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність усіх ознак правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони, а суд має перевірити відповідність доводів позивача вимогам ст. 232 ЦК України і лише за наявності всіх ознак має підстави для визнання договору недійсним.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 господарського процесуального кодексу України).

Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи; передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Водночас цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд встановив, що позивач жодними доказами не доводить наявності зловмисної домовленості між заступником голови правління - начальником УКБ ВАТ «Сумбуд» Хоботом Віктором Степановичем, який діяв від імені товариства на підставі довіреності від 30.09.2009 № 2143, та Коробко Оленою Юріївною щодо погодження умов п. 5.2.5. договору та укладення додатку № 1 до договору з метою отримання власної (представником позивача) або обопільної (представником позивача та відповідачем) вигоди.

Погодження між сторонами умов договору до його укладення не свідчить про наявність умисного зговору.

Позивач не подав доказів на підтвердження виникнення негативних наслідків для позивача.

Твердження позивача про фактичне відшкодування позивачем відповідачу за умовами спірного пункту договору його внеску у спільну інвестиційну діяльність є необґрунтованими, так як виходячи з умов договору внеском відповідача є згода на забудову земельної ділянки площею 1,5984 га, яка перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди, підготовка земельної ділянки для проведення будівельних робіт шляхом знесення об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на цій ділянці і належать відповідачу на праві власності.

За умовами спірного пункту договору та додатку № 1 до договору позивач відшкодовує витрати понесені відповідачем з підготовки земельної ділянки для проведення будівельних робіт шляхом знесення об`єктів нерухомого майна.

Виходячи зі змісту договору відповідачу передаються визначені у додатку об`єкти нерухомості за знесення об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці, де планується будівництво, які перебувають у власності відповідача.

Водночас, відповідно до п. 5.1.12 договору, всі дії відповідача, що передбачають подальшу компенсацію за рахунок позивача мають бути попередньо письмово погоджені з позивачем.

З урахуванням викладеного, оскільки позивач не довів наявності усіх ознак правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони, підстави для визнання недійсним спірного пункту договору та додатку № 1 до договору відповідно до ст. 232 ЦК України відсутні, тому суд відмовляє у задоволенні позову за його необґрунтованістю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Щодо посилань позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 («саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору») суд зазначає таке.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Підставою позову позивач зазначає обставини укладення спірного пункту договору та додатку № 1 до договору його представником не в інтересах позивача, внаслідок зловмисної домовленості представника позивача та відповідача.

Саме статтею 232 Цивільного кодексу України, на яку позивач посилається у позові, визначено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Згідно з положеннями процесуального законодавства, позовом у процесуальному сенсі є звернення особи до суду з вимогою про захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Статями 2, 14 ГПК України закріплений принцип диспозитивності у господарському процесі.

Принцип диспозитивності визначає межі здійснення господарським судом та учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків, надає учасникам справи можливість вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору та визначає обов`язок суду здійснювати провадження у справі виключно за зверненням особи, поданим до суду у відповідній процесуальній формі.

Саме на позивача покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і не застосовує самостійно для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, якщо позивач не обґрунтовує ними свої вимоги з наданням відповідних доказів, і застосування цих норм призводить до зміни предмета позову або обраного способу захисту прав та інтересів.

Отже, враховуючи відображений у ГПК України принцип диспозитивності господарського судочинства, господарський суд при розгляді позову обмежений з`ясуванням наявності правових підстав для захисту права позивача саме з наведених ним у позові підстав. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 910/16343/21.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 25.08.2023.

Суддя Д. В. Вдовенко