ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року Справа № 906/1188/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Комшелюку А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства на рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2023 (повний текст - 30.06.2023) у справі №906/1188/22 (суддя Машевська О.П.)

за позовом Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради

до Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства

про стягнення 4430934,13 грн

за участю представників:

позивача Хомчук В.А.;

відповідача Приведьон В.М.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 26.06.2023 у справі №906/1188/22 задоволено позов Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради до Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства про стягнення 4430934,13 грн.

Стягнуто з Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради 4430934,13 грн основного боргу, 51160,68 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Новогуйвинське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне комунальне підприємство звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не застосовано норму матеріального та процесуального права, яка підлягала до застосуванню у даних правовідносинах, а саме: «Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення» затвердженого Постановою Національною комісією з державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №302 від 10.03.2016, главою 4 та 5 якого передбачено, що тарифи ліцензіатами на централізоване водопостачання та на централізоване водовідведення для споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, розраховується окремо і застосовується при розрахунках із даними суб`єктами господарювання.

Зазначає, що судом не з`ясовано обставини того, що відповідачем за договором №1438 отримується послуга із постачання води та приймання стічних вод у позивача для провадження відповідачем господарської діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, а не для власних потреб, як юридичної особи.

Стверджує, що у даній справі станом на 29.06.2023 для КП "Житомирводоканал" встановлені інші тарифи для споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, які нижчі ніж ті, що застосовувалися.

Апелянт вважає, що виходячи з загального тарифу в сумі 26,30 грн, затвердженого постановою НКРЕКП від 29.06.2023 №1189 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Житомирводоканал» Житомирської міської ради», обґрунтована вартість послуг з водопостачання та водовідведення, яка повністю відшкодовує експлуатаційні витрати позивача за лютий - листопад 2022 року, для Новогуйвинського ВЖРЕКП становить 3105077,73 грн (118063,793 куб.м х 26,30 грн).

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2023 у справі №906/1188/22 в частині стягнення заборгованості в сумі 1325856,40 грн та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Листом від 24.07.2023 матеріали справи витребувано з господарського суду Житомирської області.

01.08.2023 матеріали справи №906/1188/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства на рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2023 у справі №906/1188/22 та призначено розгляд апеляційної скарги на 30.08.2023 об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано позивачу у строк до 18.08.2023 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 30.08.2023 представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2023 у справі №906/1188/22 в частині стягнення заборгованості в сумі 1325856,40 грн та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Представник позивача заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, надала пояснення по справі. Просила суд рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2023 у справі №906/1188/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому, позивачем не було подано відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

20.01.2010 між КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (виконавець) та Новогуйвинським виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним комунальним підприємством (споживач) укладено договір №1438 про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в комунальну каналізацію (арк.справи 6-7).

Пунктом 1.1 договору визначено, що виконавець зобов`язався постачати споживачу воду із комунального водопроводу і приймати від нього стоки у комунальну каналізаційну систему міста Житомира.

Споживач, в свою чергу, зобов`язався своєчасно і в повному обсязі на умовах даного договору оплачувати надані виконавцем послуги з водопостачання та водовідведення за встановленими органами місцевого самоврядування тарифами згідно виставлених рахунків, а також додержуватися встановленого порядку обліку води (п.п.1.2, 2.2 договору).

Відповідно до п.2.3 договору при його виконанні сторони зобов`язані керуватись діючими "Правилами користування системами центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", Правилами приймання стічних вод підприємств, організацій в господарсько-побутову систему каналізації м. Житомира", а також рішеннями органів місцевого самоврядування.

Зняття показників водоміру проводиться помісячно представником позивача в присутності представника відповідача (п.3.2 договору).

Відповідно до підпункту 4.1.1 договору позивач зобов`язався забезпечити відповідача водою для господарсько-побутових потреб в обсязі 18000 куб.м на рік та 1500 куб.м на місяць.

Показники встановленого ліміту забезпечення відповідача питною водою, що використовується для технологічних потреб, у договорі не погоджено.

Як встановлено п.5.1 договору розрахунок за воду і прийняті стоки проводиться згідно показань водоміра за рахунком відповідно договірним та затвердженим тарифам тарифам 2,72 грн за 1 куб.м води і 3,05 грн за 1 куб.м прийнятих стоків. При встановленні нових тарифів на постачання води і приймання стоків при розрахунках з споживачем.

Згідно п.5.4 договору розрахунковий період за послуги позивача встановлюється в один календарний місяць, з першого календарного дня по останній календарний день місяця в якому відповідач користувався послугами позивача.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що платіжні документи за відпущену воду і прийняті стічні води, а також підвищений тариф за скид понаднормативних забруднень належить сплаті в п`ятиденний період з дня їх вручення.

Згідно з п.5.7 договору у разі виникнення у відповідача заборгованості за даним договором, позивач має право всі кошти, перераховані відповідачем за водопостачання та водовідведення, зараховувати в погашення існуючої заборгованості з найдавнішим терміном її виникнення.

Як встановлено п.7.1 даний договір укладений терміном до 31.12.2020 і набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не заявлено однією із сторін про відмову від діючого договору або про його перегляд.

Договір №1438 від 20.01.2010 діє у первинній редакції.

Згідно з п.п.1,3 Постанови НКРЕКП №2859 від 22.12.2021 для КП "Житомирводоканал" з 01.01.2022 встановлено тарифи на централізоване водопостачання у розмірі 15,22грн за 1 куб.м (без податку на додану вартість), а на централізоване водовідведення - 16,06грн за 1 куб.м (без податку на додану вартість)

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 4430934,13 грн, що підтверджується такими рахунками - фактурами (арк.справи 9-18):

- за лютий 2022 року №1438/161867 від 28.02.2022 на суму 469816,30 грн;

- за березень 2022 року №1438/163423 від 31.03.2022 на суму 291773,26 грн;

- за квітень 2022 року №1438/165610 від 30.04.2022 на суму 362239,42 грн;

- за травень 2022 року №1438/168381 від 31.05.2022 на суму 455685,79 грн;

- за червень 2022 року №1438/170988 від 30.06.2022 на суму 475105,61 грн;

- за липень 2022 року №1438/173651 від 31.07.2022 на суму 466860,02 грн;

- за серпень 2022 року №1438/176162 від 31.08.2022 на суму 507427,25 грн;

- за вересень 2022 року №1438/178839 від 30.09.2022 на суму 409632,62 грн;

- за жовтень 2022 року №1438/181427 від 31.10.2022 на суму 508253,04 грн;

- за листопад 2022 року №1438/184064 від 30.11.2022 на суму 484140,82 грн.

Посилаючись на неналежне та несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань згідно з договором, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Житомирської області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Предметом спору є матеріально-правова вимога про стягнення основного боргу за неналежне виконання відповідачем договору №1438 від 20.01.2010 про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в комунальну каналізацію.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, які спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою врегульовано нормами Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення".

Дія Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" поширюється на всіх суб`єктів господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, надають послуги з водовідведення, а також на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води та/або послуг з водовідведення, станом джерел, систем питного водопостачання та водовідведення, а також споживачів питної води та/або послуг з водовідведення (стаття 2 Закону).

Згідно зі статтями 19, 20 зазначеного Закону послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надаються на договірній основі.

За приписами статті 32 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством. Тарифи на надання послуг з питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю відшкодовувати експлуатаційні витрати та забезпечувати надійну роботу об`єктів централізованого питного водопостачання і водовідведення.

Згідно ч.4 ст.11 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" органом державного регулювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення є НКРЕКП.

Тобто, як вірно відмічено судом першої інстанції, тариф (ціна) на послуги з водопостачання та водовідведення, які надає КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради за договором №1438 Новогуйвинському ВЖРЕП, є державною регульованою ціною, яка запроваджується органом виконавчої влади, відповідно до його повноважень у встановленому законодавством порядку (частина третя статті 189, стаття 191 ГК України).

Як встановлено ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016 №1540-VIII, НКРЕКП (далі - Регулятор) є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 ч.2 та п.6 ч.3 ст.3 зазначеного Закону, основним завданням Регулятора є, серед іншого, реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 17 зазначеного Закону визначено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП, серед іншого, приймає обов`язкові до виконання рішення (постанови, розпорядження) з питань, що належать до її компетенції.

Рішення (постанови, розпорядження) Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг (частина 9 статті 14 Закону).

Частиною 7 статті 14 зазначеного Закону встановлено, що рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, а також рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр", якщо більш пізній строк набрання ними чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня офіційного опублікування рішення.

22.12.2021 НКРЕКП прийнято постанову №2859 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству "Житомирводоканал" Житомирської міської ради", якою встановлено з 01.01.2022 тарифи на централізоване водопостачання у розмірі 15,22грн за 1 куб.м (без податку на додану вартість), а на централізоване водовідведення - 16,06грн за 1 куб.м (без податку на додану вартість) незалежно від того чи є споживач цих послуг суб`єктом господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення (ліцензіатом), чи ні.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" регулятор здійснює державне регулювання шляхом ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постановою НКРЕКП від 22.03.2017 №307 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, згідно з пунктами 1.4, 1.5 яких НКРЕКП здійснює ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання (виробництво та/або транспортування та/або постачання питної води споживачам) та/або централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічної води) у разі, якщо системи централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення суб`єктів господарювання розташовані в одному чи декількох населених пунктах у межах території однієї або більше областей (включаючи місто Київ), сукупна чисельність населення яких становить більше ніж сто тисяч осіб та обсяги реалізації послуг яких становлять відповідно: з централізованого водопостачання - більше ніж триста тисяч метрів кубічних на рік; з централізованого водовідведення - більше ніж двісті тисяч метрів кубічних на рік.

Обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання (виробництво та/або транспортування та/або постачання питної води споживачам) та/або централізованого водовідведення (відведення та / або очищення стічної води) для суб`єктів господарювання, що не підпадають під критерії регулювання НКРЕКП, визначені пунктом 1.4 цих Ліцензійних умов.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2014 Новогуйвинському ВЖРЕКП () Житомирською обласною державною адміністрацією було видано ліцензію серії АЕ №198485 зі строком дії з 31.03.2014 до 31.03.2019 (арк.справи 38).

28.06.2015 вступив в силу Закон України "Про ліцензування видів господарської діяльності", згідно з п.6 ст.21 якого встановлено, що ліцензії, які на 28.06.2015 були чинними, продовжують діяти, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліценціата, переоформлені безкоштовно у тижневий строк (арк.справи 40).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, Новогуйвинський ВЖРЕКП продовжує використовувати ліцензію серії АЕ №198485 зі строком дії з 31.03.2014 до 31.03.2019.

Тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, Новогуйвинський ВЖРЕКП є споживачем, який є суб`єктом господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення і наведена обставина не була спростована позивачем.

З матеріалів справи також вбачається, що об`єм наданих послуг за спірний період не є спірним між сторонами, натомість предметом спору є застосування до Новогуйвинського ВЖРЕКП тарифу для оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, наданих КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради.

У спірний період тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення були встановлені Постановою НКРЕКП №2859 від 22.12.2021 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству "Житомирводоканал" Житомирської міської ради".

Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення визначає Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, який затверджений постановою НКРЕКП від 10.03.2016 №302 (далі Порядок).

Як передбачено п.1.4 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення здійснюється з урахуванням витрат за кожним видом ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, облік яких ведеться ліцензіатом окремо у розрізі споживачів: споживачі, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення; споживачі, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.1.3 Порядку споживачі, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення ліцензіати, які придбавають в іншого ліцензіата питну воду з метою її подальшої реалізації споживачам та/або подають стічні води для централізованого водовідведення іншому ліцензіату за тарифами, розрахованими відповідно до глав 4 та 5 цього Порядку.

Пунктом 1.9 Порядку передбачено, що для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення ліцензіат подає до НКРЕКП у термін до 01 червня кожного року у друкованому та електронному вигляді заяву про встановлення тарифів та розрахунки тарифів за встановленими формами з підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися для розрахунків.

Згідно з п.1.15 Порядку у разі якщо ліцензіат не надав до НКРЕКП у встановлений пунктом 1.9 цієї глави термін відповідну заяву та розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення, НКРЕКП на підставі даних звітності за звітний та базовий періоди, наданих до НКРЕКП розрахунків за звітний та базовий періоди може самостійно визначити та встановити тарифи.

Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №364 затверджено Процедуру встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення (далі Процедура).

Ця Процедура застосовується НКРЕКП при встановленні тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення і поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали у встановленому законодавством порядку ліцензії на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та ліцензування яких здійснюється НКРЕКП (пункт 1.2 Процедури).

Пунктом 1.3 Процедури визначено такі терміни: встановлення тарифів - встановлення для ліцензіатів тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення за визначеною структурою таких тарифів; заява - письмове звернення до НКРЕКП щодо встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення з повним комплектом документів, передбачених цією Процедурою; заявник - ліцензіат, який звертається до НКРЕКП із заявою про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення.

Як встановлено п.2.2 Процедури для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення заявник подає до НКРЕКП у паперовому та електронному вигляді заяву про встановлення тарифів (додаток 2), а також розрахунки, підтвердні матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків.

Згідно з пунктом 4.1 Процедури зміна тарифів може бути ініційована ліцензіатом шляхом надання до НКРЕКП відповідної заяви щодо встановлення тарифів та доданих до неї документів, зазначених у пункті 2.2 розділу ІІ цієї Процедури, або НКРЕКП без надання ліцензіатом зазначеної заяви.

Відповідно до Постанови НКРЕКП №2859 від 22.12.2021 для КП "Житомирводоканал" з 01.01.2022 встановлено тарифи на централізоване водопостачання у розмірі 15,22 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість), а на централізоване водовідведення - 16,06 грн за 1 куб.м. (без податку на додану вартість), незалежно від того чи є споживач цих послуг суб`єктом господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення (ліцензіатом), чи ні (арк.справи 79-80).

Як було встановлено, позивач дійсно не звертався до НКРЕКП стосовно встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення з повним комплектом документів, передбачених цією Процедурою, для споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення на 2022 рік у строк до 01 червня 2021 року.

Водночас у п.2.3 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення передбачено, що річні плани ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення складаються окремо за видами такої діяльності (централізоване водопостачання, централізоване водовідведення) на підставі фактичних та прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з урахуванням укладених зі споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів.

При цьому, колегія суддів погоджується, що без надання відповідачем ліцензійних документів та власних річних планових показників ліцензованої діяльності відповідача з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення позивачу у строк до 01 червня 2021 не можливо було здійснити розробку тарифу для нього як суб`єкта господарювання у цій сфері відповідно до вимог Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, які регулюють процедуру розгляду уповноваженим органом питання та прийняття відповідного рішення щодо коригування тарифу на водопостачання та водовідведення за зверненням ліцензіата.

Відповідач у листі №345 від 29.11.2021 звернувся до позивача з проханням надати роз`яснення щодо порядку формування та відповідності нормативним документам тарифу на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, який застосовується КП "Житомирводоканал" для Новогуйвинського ВЖРЕКП. Одночасно просив надати копії розрахунку зі складовими тарифу на дані послуги, які застосовуються до Новогуйвинського ВЖРЕКП (арк.справи 49).

Наступним листом №374 від 29.12.2021 відповідач вимагав здійснити певні дії щодо визначення та застосування окремого тарифу на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для Новогуйвинського ВЖРЕКП згідно Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізованого водовідведення (щодо особливостей формування тарифів) та обумовив, що залишає за собою право на не оплату вартості питної води, придбаної у КП "Житомирводоканал" по тарифу, який не може застосовуватися до підприємства.

Водночас, відповідачем одночасно з листами не були подані позивачу вихідні дані для визначення та застосування окремого тарифу як споживачу, який є суб`єктом господарювання у сфері централізованого водопостачання для застосування п.1.7. Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізованого водовідведення, яким допускається зміна тарифів за обставин, що впливають або можуть вплинути на результати діяльності ліцензіата в період регулювання.

Разом з тим, як вірно зазначив місцевий господарський суд, оскільки відповідачем не заперечується сам факт отримання послуг по Договору №1438 від 20.01.2010, не заперечується обсяг наданих послуг, враховуючи, що надані послуги як в силу договору, так і в силу Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" є платними, тарифи за надані послуги встановлені Постановою НКРЕКП №2859 від 22.12.2021 для КП "Житомирводоканал", інші тарифи, які необхідно було б застосувати, відсутні, тому вимоги позивача про стягнення заявленої суми на користь позивача є документально та нормативно обґрунтованими.

З огляду на викладене відхиляються доводи відповідача у зв`язку із відсутністю окремо затверджених тарифів з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для суб`єктів господарювання у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, яким є відповідач, оскільки КП "Житомирводоканал" фактично надавались послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу, а формування рахунків за надані послуги здійснювалося у відповідності до встановлених постановою НКРЕКП тарифів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.01.2023 у справі №906/154/22. Предметом стягнення у цій справі була заборгованість з оплати послуг з водопостачання та водовідведення за січень 2022 року, вартість яких визначена за тарифами, встановленими Постановою НКРЕКП №2859 від 22.12.2021.

У постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №906/154/22 було надано оцінку доводам Новогуйвинського ВЖРЕКП стосовно не урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №914/692/18, та прийшов до висновку про наявність різних обставин, що формують зміст правовідносин, та їх різної оцінки судами у кожному конкретному випадку.

Слід зазначити, що для обрахунку тарифів з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для суб`єктів господарювання у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, яким є відповідач, не можуть бути застосовані тарифи, викладені у проекті постанови НКРЕКП на 2023 рік чи будь-які інші орієнтовні тарифи, а лише ті, які були затверджені відповідною постановою НКРЕКП у період, коли вказані послуги надавалися відповідачу.

Тому колегією суддів не приймаються доводи апелянта про необхідність застосування тарифу в сумі 26,30 грн, затвердженого постановою НКРЕКП від 29.06.2023 №1189 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Житомирводоканал» Житомирської міської ради».

Отже, оскільки тарифи з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для суб`єктів господарювання у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на 2022 рік не були встановлені НКРЕКП у зв`язку з відсутністю відповідного звернення позивача, проте, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідачу фактично були надані, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість застосування тарифів, які були встановлені постановою НКРЕКП №2859 від 22.12.2021 для КП "Житомирводоканал" з 01.01.2022, хоча вказаною постановою і не було визначено окремо тарифи для суб`єктів господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 4430934,13 грн, однак відповідач розрахунки за надані позивачем послуги не здійснив.

Згідно положень ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та встановлені обставини справи, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок господарського суду Житомирської області про задоволення позову.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового бору у справі покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства на рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2023 у справі №906/1188/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 31.08.2023

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.