ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

29.08.2023 м.Дніпро Справа № 904/1143/21 (904/4693/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії

головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач),

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 (суддя Примак С.А.)

у справі № 904/1143/21 (904/4693/22)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод", Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг

до відповідача-1 ОСОБА_1 , місто Житомир

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Хіммаш", Житомирська область, місто Коростень

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" - арбітражного керуючого Ткаченко Дениса Володимировича, місто Дніпро

про витребування майна із незаконного чужого володіння

в межах справи № 904/1143/21 про визнання банкрутом - Приватне акціонерне товариство "Коростенський машинобудівний завод", Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Айронінвест-К", Житомирська область, м. Коростень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Коростенський машинобудівний завод" звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Хіммаш" про витребування майна із незаконного чужого володіння, відповідно до якого позивач просить суд:

- прийняти уточнену заяву про визнання недійсним правочинів та витребування майна із незаконного чужого володіння в рамках справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод";

- визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна р.№2744 від 26.10.2022;

- визнати недійсним рішення №1 засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Хіммаш" від 26.10.2022, р.№2743;

- витребувати із незаконного чужого володіння та повернути у власність Приватного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" земельну ділянку з кадастровим номером: :01:018:0123, загальною площею 0.4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення №2, загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- судові витрати у загальному розмірі 8 850,00 грн. покласти пропорційно на відповідачів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 у справі № 904/1143/21 (904/4693/22) позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним рішення №1 засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Хіммаш" - ОСОБА_1 від 22.01.2021.

Визнано недійсним акт №1 приймання передачі майна що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Хіммаш" від 22.01.2021.

Витребувано із незаконного чужого володіння та повернути у власність Приватного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" земельну ділянку з кадастровим номером: :01:018:0123, загальною площею 0.4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення №2, загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" 23 167,31 грн - витрат по сплаті судового збору та 20 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Хіммаш" на користь Приватного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" 23 167,31 грн - витрат по сплаті судового збору та 20 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 у справі № 904/1143/21 (904/4693/22) та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, Центральний апеляційний господарський суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на наступне.

Згідно п. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; 2) докази сплати судового збору; 3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011р. (зі змінами та доповненнями).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно підпункту 1 пункту 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно підпункту 2 пункту 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, судовий збір за подання даної апеляційної скарги підлягає сплаті у розмірі 69 501,93 грн (46334,62 грн х 150%).

Апелянтом не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Окрім того, скаржник в апеляційній скарзі просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки на момент подачі даної апеляційної скарги сума судового збору для апелянта є надмірним тягарем.

Щодо поданого клопотання апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно частини другої вказаної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведена норма містить виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

У розумінні приписів вказаної норми зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та підтвердження їх належними доказами.

Апеляційний суд зазначає, що скаржник не подав доказів на підтвердження наявності умов, зазначених у ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», які у контексті приписів ч.2 ст.8 названого Закону є підставами для звільнення від його сплати.

Окрім того колегія зазначає, що статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено категорії осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Проте наведені умови не поширюються на скаржника та виключають можливість звільнити останнього від сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні «Креуз проти Польщі» у справі № 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на зазначене апеляційний суд вбачає підстави для залишення апеляційної скарги без руху та надання апелянту строку для усунення недоліків, зазначених у даній ухвалі.

За ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 174, 235, 258, ч. 3 ст. 260 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 у справі № 904/1143/21 (904/4693/22) залишити без руху.

Скаржнику у строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 69 501,93 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз