ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

29.08.2023м. СумиСправа № 920/550/23

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Резніченко О.Ю., розглянув заяву №51-6361вих-23 від 25.08.2023 (вх. №3258 від 28.08.2023) Керівника Окружної прокуратури міста Суми про забезпечення позову у справі №920/550/23

за позовом: Керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави (вул. Герасима Кондратьєва, 79, м. Суми, 40000)

до відповідачів: 1.Сумської міської ради (пл. Незалежності, 2, м. Суми, 40000, )

2.Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» (вул. Тополянська, буд. 26/1, м. Суми, 40000, )

про визнання незаконним та скасування рішення

Суть питання, що вирішується ухвалою суду.

24.05.2023 прокурор звернувся до суду із позовом до Сумської міської ради та ТОВ «БВКК «Федорченко» про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради від 29.09.2021 №1938-МР «Про надання в оренду ТОВ «БВКК «Федорченко» земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1446га; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 28.10.2021, укладеного між відповідачами; скасування рішення державного реєстратора.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Сумської міської ради 29.09.2021 №1938-МР надано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0220 без проведення земельних торгів у зв`язку із нібито розташуванням на вказаній земельній ділянці нерухомого майна, набутого ТОВ «БВКК «Федорченко» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.12.2019.

Водночас, відповідно до договору купівлі-продажу майна від 05.12.2019 всі складові частини нерухомого майна розташовані на інший земельній ділянці. Розташування всіх складових частин нерухомого майна на іншій земельній ділянці підтверджено та засвідчено підписом ТОВ «БВКК «Федорченко» у договору, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого Управлінням Держгеокадастру у Сумському районі (п. 1.5 Договору від 05.12.2019).

Окрім цього, спірна земельна ділянка надана ТОВ «БВКК «Федорченко» не для обслуговування нібито розташованих на ній об`єкта нерухомого майна, а для будівництва багатоквартирного житлового будинку, тобто для будівництва нового об`єкта.

Тому, як зазначає прокурор, у другого відповідача є чітко визначений намір збудувати багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок на спірній земельній ділянці, що неможливо відповідно до ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» без одержання містобудівних умов та обмежень.

28.08.2023 до суду надійшла заява прокурора про забезпечення позову (вх.№3258 від 28.08.2023), в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надавати містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0220 на час розгляду справи; заборонити ТОВ «БВКК «Федорченко», а також іншим фізичним та юридичним особам проведення на земельній ділянці з кадастровим номером :05:006:0220 будь-яких будівельних робіт на час розгляду справи.

Прокурор обґрунтовує заяву тією обставиною, що другий відповідач має намір здійснити забудову спірної земельної ділянки, у зв`язку із чим є необхідність у отриманні містобудівельних умов та обмежень забудови земельної ділянки, які надаються Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути спірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

У заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази на підтвердження доцільності та необхідності забезпечення позову при збереженні балансу інтересів сторін спору.

Суд зазначає, що саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача, не може бути підставою для забезпечення позову.

Так, прокурором не подано жодного доказу в обґрунтування обставин, на які він посилається, а саме: докази звернення другого відповідача до відповідних органів за отриманням містобудівельних умов, докази на підтвердження виконання другим відповідачем або іншими особами будівельних робіт, про заборону проведення яких просить прокурор. Забезпечення позову з мотивів існування намірів на здійснення дій, є неможливим, так як не відповідає вимогам діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні заяви Керівника Окружної прокуратури міста Суми №51-6361вих-23 від 25.08.2023 (вх. №3258 від 28.08.2023) про забезпечення позову.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про судовий збір" та ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви №51-6361вих-23 від 25.08.2023 (вх. №3258 від 28.08.2023) Керівника Окружної прокуратури міста Суми про забезпечення позову у справі №920/550/23 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Ухвала підписана суддею 29.08.2023.

Суддя О.Ю. Резніченко