РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.09.2023Справа № 910/10343/23

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315; ідентифікаційний код: 38039872)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» (03150, м. Київ, вул. Горького (Антоновича), буд. 131; ідентифікаційний код: 35129952)

про стягнення 13391,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» про стягнення 13391,00 грн, з яких 1855,36 грн 3% річних та 11535,64 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2022 у справі №910/3504/22, яке набрало законної сили 09.09.2022, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» заборгованість у сумі 50731 грн. 46 коп., інфляційні втрати у сумі 17426 грн. 28 коп., 3% річних у сумі 6121 грн. 13 коп. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача донараховані 3% річних у розмірі 1855,36 грн за період з 31.03.2022 по 20.06.2023 та інфляційні втрати у розмірі 11535,64 грн за період з квітня 2022 року по червень 2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 відкрито провадження у справі №910/10343/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/10343/23 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03150, м. Київ, вул. Горького (Антоновича), буд. 131), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 690, відповідно до якого ухвала суду була отримана відповідачем 13.07.2023.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/10343/23.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (підрядник) укладено Договір підряду №375/51-17 на виконання робіт з улаштування квартирних вузлів обліку теплової енергії на об`єктах будівництва житла в м. Києві, де замовником виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами та засобами, силами залучених ним субпідрядних організацій улаштувати і здати замовнику в встановлений договором строк квартирні вузли обліку теплової енергії на об`єктах замовника відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації.

Строки виконання етапів робіт визначаються датою їх початку та закінчення. Датою закінчення етапу робіт вважається дата підписання замовником акту та довідки остаточних обсягів етапу робіт. Початок виконання етапу робіт - дата підписання додаткової угоди до договору на виконання даного етапу робіт (п. 4.1 Договору підряду №375/51-17 від 20.09.2017).

Розрахунки за виконані етапи робіт здійснюються на підставі актів виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт протягом 15 банківських днів з дати підписання сторонами таких документів з урахуванням авансу за кожним з етапів робіт (п. 3.1.2 Договору підряду №375/51-17 від 20.09.2017).

Замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку та оплатити належним чином виконані роботи (п. 6.1.3 Договору підряду №375/51-17 від 20.09.2017).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання зобов`язань сторін по договору (п. 17.4 Договору підряду №375/51-17 від 20.09.2017).

У додатку № 1 до договору та у додатковій угоді № 1 від 20.09.2017 сторони погодили договірну ціну на виконання робіт за договором у сумі 67518,11 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, підрядник умови Договору підряду №375/51-17 від 20.09.2017 виконав у повному обсязі, про що свідчить акт приймання виконаних будівельних робіт від 28.02.2018 на суму 70986,89 грн., підписаний обома сторонами без зауважень.

Разом з тим, замовник, зі свого боку, зобов`язання зі сплати вартості робіт виконав неналежним чином, оплату робіт здійснив частково, тому у відповідача виникла заборгованість на суму 50731,46 грн., що підтверджується довідкою АТ «К.Енерго» про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021.

Також судом встановлено, що 02.08.2021 між АТ «К.Енерго» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (покупець) був складений акт про придбання майна на аукціоні, відповідно до якого сторони погодили, що на умовах цивільно-правового правочину, котрий укладено сторонами, та на підставі протоколу проведення електронного аукціону № UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27.07.2021, продавець передає у власність покупцю лот №69: право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість на загальну суму 38940309,12 грн., деталізація якої міститься у додатку № 1 до акту про придбання майна на аукціоні, до якої включений борг Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» за Договором підряду №375/51-17 від 20.09.2017 на суму 50731, 46 грн. Право власності на об`єкт продажу переходить від продавця до покупця після підписання сторонами даного акту.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначені статтею 512 Цивільного кодексу України, в силу якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 517 Цивільного кодексу України).

Тобто, відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Таким чином, на підставі акту про придбання майна на аукціоні до позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»), як до нового кредитора, з 02.08.2021 перейшло право вимоги до боржника на суму 50731,46 грн.

10.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» із заявою про сплату боргу за Договором підряду №375/51-17 від 20.09.2017 в розмірі 50731,46 грн., проте, вказана вимога була залишена відповідачем без задоволення.

Наведені вище обставини були досліджені судом у справі №910/3504/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» про стягнення суми основного боргу у розмірі 50731,46 грн., пені у розмірі 8798,09 грн., інфляційних втрат у розмірі 17426,28 грн. (за період з квітня 2018 року по березень 2022 року), 3% річних у розмірі 6140,16 грн. (за період з 16.03.2018 по 30.03.2022).

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Дійсно, преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Згідно з преамбулою та статтею 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» і від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, обставини, які були встановлені судом у справі №910/3504/22 (зокрема, щодо виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» заборгованості за Договором підряду №375/51-17 від 20.09.2017 у сумі 50731,46 грн та переходу прав вимоги щодо її сплати до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»), не потребують доказування при розгляді даної справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2022 у справі №910/3504/22, яке набрало законної сили 09.09.2022, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» заборгованість у сумі 50731 грн. 46 коп., інфляційні втрати у сумі 17426 грн. 28 коп., 3% річних у сумі 6121 грн. 13 коп.

09.09.2022 на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 14.10.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. було відкрито виконавче провадження ВП№70090130 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.09.2022 у справі №910/3504/22.

Судом встановлено, що 21.06.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№70090130 у зв`язку з повним стягненням з боржника суми боргу, присудженої до стягнення судовим рішенням у справі №910/3504/22, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1855,36 грн за період з 31.03.2022 по 20.06.2023 та інфляційні втрати у розмірі 11535,64 грн за період з квітня 2022 року по червень 2023 року.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Отже, за змістом ст.ст.598-609 Цивільного кодексу України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Тобто наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Як встановлено судом, сума боргу, присуджена до стягнення з відповідач судом у справі №910/3504/22, була погашена відповідачем 21.06.2023, з огляду на що суд вважає обґрунтованими визначні позивачем періоди для донарахування 3% річних та інфляційних втрат у даній справі (3% річних за період з 31.03.2022 по 20.06.2023 та інфляційні втрати за період з квітня 2022 року по червень 2023 року).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку в їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» 3% річних у розмірі 1855,36 грн та інфляційних втрат у розмірі 11535,64 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український будівельний альянс» (03150, м. Київ, вул. Горького (Антоновича), буд. 131; ідентифікаційний код: 35129952) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315; ідентифікаційний код: 38039872) 3% річних у розмірі 1855 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 36 коп., інфляційні втрати у розмірі 11535 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн 64 коп. та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак