ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Справа № 906/134/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Сніцаренко А.А. адвокат (в режимі відеоконференції)

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Лада 2005" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 06.03.2023 суддею Тимошенком О.М., повне рішення складено 06.03.2023, у справі № 906/134/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОУ СІДС"

до Фермерського господарства "Лада 2005"

про стягнення 682 719,57 грн

В січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУ СІДС» звернулося з позовом до Господарського суду Житомирської області, в якому просило суд стягнути з Фермерського господарства «Лада 2005» заборгованість за договором поставки № 22/02-3 від 22.02.2022 в сумі 682 719,57 грн, з яких: 439 801,88 грн основного боргу з урахуванням індексації на курсову різницю, 65 851,35 грн пені, 139 081,02 грн штрафу, 40 985,32 грн 30 % річних.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.03.2023 у справі № 906/134/23, позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фермерського господарства «Лада 2005» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУ СІДС» 439 801,88 грн боргу, 65 851,35 грн пені, 139 081,02 грн штрафу, 40 985,32 грн 30% річних та 10 240,79 грн судового збору.

На виконання рішення суду видано наказ від 30.03.2023 № 906/134/23.

16.05.2023, згідно з поштовим штемпелем, відповідач Фермерське господарство «Лада 2005», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 06.03.2023 у справі № 906/134/23 та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір нарахування штрафних санкцій та 30% річних, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на 93%.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує:

- суд першої інстанції проігнорував, що позивач просив суд стягнути подвійні штрафні санкції за одне й те ж саме порушення. Аналогічні обставини перебували на розгляді Касаційного Господарського Суду в складі Верховного Суду в справі № 910/21409/21 (яка станом на час розгляду справи Господарським судом Житомирської області перебувала на перегляді у Верховному Суді), що виключає можливість її розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін.

- суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п. 7.4 договору поставки № 22/02-3 від 22.02.2023 пеня та штраф за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань в конкретний день, а саме - після одержання вимоги.

- суд першої інстанції не зменшив розмір штрафних санкцій, водночас, як відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

- відповідач максимально сприяв зменшенню збитків, що підтверджується згодою на сплату за курсом на день оплати та погашення основної суми заборгованості в складний період повномасштабного вторгнення.

- Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», і надалі неодноразово продовжено.

Таким чином, скаржник вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, що є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій та 30% річних, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на 93%.

23.05.2023 апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції.

Листом № 906/134/23/3269/23 від 24.05.2023 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Житомирської області.

01.06.2023 до суду надійшли матеріали справи № 906/134/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2023 апеляційну скаргу відповідача Фермерського господарства "Лада 2005" на рішення Господарського суду Житомирської області від 06.03.2023 - залишено без руху. Зобов`язано скаржника усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме сплатити 15 361,20 грн судового збору та надати докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ГРОУ СІДС" /а.с. 96/.

30.06.2023 відповідач/скаржник Фермерське господарство "Лада 2005" подав до апеляційного суду заяву на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та надав докази сплати судового збору та докази надіслання копії апеляційної скарги позивачу по справі /а.с. 109-111/.

На підставі розпорядження від 04.07.2023 № 01-05/260 в.о.керівника апарату суду у зв`язку із перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Миханюк М.В. у відпустці з 19.06.2023 по 14.07.2023 включно, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/134/23 між суддями, протокол від 04.07.2023, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Саврій В.А., Коломис В.В.

На підставі розпорядження від 06.07.2023 № 01-05/270 керівника апарату суду у зв`язку із перебування у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/134/23 - Саврій В.А. з 19.06.2023 по 21.07.2023 включно, перебування у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/134/23 - Коломис В.В. з 26.06.2023 по 21.07.2023 включно, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/134/23 між суддями, протокол від 06.07.2023, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Павлюк І.Ю., Савченко Г.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідач Фермерського господарства «Лада 2005» на рішення Господарського суду Житомирської області від 06.03.2023 у справі № 906/134/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на "09" серпня 2023 о 09:40 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 задоволено клопотання (вх.№ 3302/23) Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОУ СІДС" про участь в судовому засіданні 09.08.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

На підставі розпорядження від 07.08.2023 № 01-05/538 керівника апарату суду у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/134/23 між суддями, протокол від 07.08.2023, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Коломис В.В., Саврій В.А.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 прийнято справу № 906/134/23 до свого провадження колегією суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Коломис В.В., Саврій В.А.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 задоволено заяву (вх.№ 3566/23) представника Фермерського господарства "Лада 2005" про участь в судовому засіданні 09.08.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

09.08.2023 судове засідання у справі № 906/134/23 не відбулося у зв`язку із відпусткою судді - члена колегії Саврія В.А. Учасники справи повідомлені про неможливість проведення судового засідання шляхом розміщення відповідної інформації на сторінці суду офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 розгляд апеляційної скарги призначено на 29.08.2023 о 14:10 год.; ухвалено розгляд справи проводити за участю представника позивача Сніцаренка А.А. та представника відповідача Вітіва В.А.в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В призначене судове засідання 29.08.2023 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги відповідач повідомлений належним чином.

29.08.2023 о 13:48 год., за 22 хвилини до початку судового засідання, на електронну адресу суду від представника скаржника Фермерського господарства «Лада 2005» Вітіва В.А. надійшло клопотання (вх. № 3857/23) про відкладення розгляду справи у зв`язку з залученням представника відповідача/скаржника до слідчих дій в кримінальному провадженні в ГУ НП у Тернопільській області, а також залучення до іншого судового розгляду на 16:00 в Господарському суді Житомирської області по справі № 906/702/23.

У судовому засіданні 29.08.2023 представник позивача заперечив проти задоволення поданого скаржником клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши вказане клопотання, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 14.08.2023 явка представників сторін в судове засідання 29.08.2023 обов`язковою не визнавалась і відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача, оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРОУ СІДС" (постачальник/позивач) та Фермерським господарством "ЛАДА 2005" (покупець/відповідач) укладено Договір поставки № 22/02-3 /а.с. 12-17/.

За умовами Договору ТОВ "ГРОУ СІДС" зобов`язалося передати ФГ "ЛАДА 2005" товар, погоджений сторонами у Специфікації № 1 до Договору, а саме:

- Фульвогумін у кількості 400 л загальною вартістю 112003,20 грн з ПДВ,

- Grupa Azoty - SALETROSAN 26 Plus (500 кг) у кількості 24 шт. загальною вартістю 351600,19 грн з ПДВ,

а всього товару на загальну суму 463603,39 грн з ПДВ, що станом на момент укладання Договору становило в еквіваленті 13963,96 євро /а.с.18/.

На виконання умов договору ТОВ "ГРОУ СІДС" поставило обумовлений сторонами товар, що підтверджується видатковою накладною № 72 від 09.03.2022 /а.с.20/.

Згідно з п. 2 Специфікації № 1 до Договору, сторони визначили та погодили наступні порядок та строк оплати Товару:

- 20 000.00 грн оплачується покупцем в строк до 22 лютого 2022 року;

- 50 000,00 грн оплачується покупцем в строк до 29 квітня 2022 року;

- 150 000,00 грн оплачується покупцем в строк до 19 серпня 2022 року;

- 243 603,39 грн оплачується Покупцем в строк до 20 жовтня 2022 року.

У п. 5.6 Договору сторони погодили, що у зв`язку із тим, що товар буде оплачуватися покупцем не в момент укладення Договору та підписання Специфікації, то всі платежі, що передбачені Договором, підлягають індексації, а покупець зобов`язується сплатити постачальнику проіндексовані суми відповідних платежів у строки, встановлені Договором.

Згідно з п. 5.7 Договору у випадку, коли курс долара США до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США, на день проведення розрахунків є нижчим до курсу долара США до гривні, що встановлений АТ " Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США на дату підписання Договору, Специфікації та/або відвантаження товару, покупець для оплати зобов`язується використовувати курс долара США до гривні, що встановлений АТ " Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США на дату підписання даного Договору та Специфікації.

Відповідно до п. 5.8 Договору, зокрема, у тому випадку, коли курс іноземної валюти (долара США) до гривні, що встановлений АТ " Укрсиббанк" для операцій з продажу даної іноземної валюти, на день проведення розрахунків є вищим за такий курс на день укладення Договору, сторони для визначення належної до сплати суми вартості товару використовують наступну формулу:

Б=(А2/А1) * В, де:

Б- ціна на момент оплати;

В - ціна на момент підписання;

А1 - курс долара США до гривні, що встановлений АТ " Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США на день підписання Договору/Специфікації;

А2- курс долара США до гривні, що встановлений АТ " Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США на день перерахування грошових коштів згідно вказаних валютних змін.

Згідно з п. 5.10 Договору на дату здійснення платежу за Договором покупець самостійно, без пред`явлення йому рахунку з боку постачальника, проводить його індексацію у вище встановленому порядку та перераховує постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо до дати здійснення платежу за Договором покупець перераховував постачальнику гроші в оплату товару, то на дату здійснення платежу за Договором покупець зобов`язується сплатити постачальнику різницю між вже перерахованими сумами і проіндексованою сумою платежу.

Відповідно до п. 5.11 Договору, при зверненні постачальника до суду з позовною заявою про стягнення з покупця заборгованості за цим Договором, суми прострочених і несплачених покупцем платежів індексуються у вищевказаному порядку, але показник А2 для них визначається станом на дату складання позовної заяви постачальником про стягнення із покупця заборгованості за цим Договором. Проіндексована сума прострочених і несплачених покупцем платежів не може бути меншою від проіндексованої суми таких платежів на дату їх здійснення за Договором. Якщо показник А2 під час розгляду справи в суді зменшується, то перерахунок суми індексації ціни товару не проводиться. Якщо показник А2 під час розгляду справи в суді збільшується порівняно із таким показником на дату складання позовної заяви, то постачальник має право провести перерахунок суми індексації ціни товару на день подання заяви про збільшення позовних вимог.

Згідно з п. 5.12. Договору, якщо в Специфікації замість курсу гривні до долару США буде вказаний курс гривні до ЄВРО, то сторони у всіх умовах Договору для цієї Специфікації замість доларів США застосовують ЄВРО на тих самих умовах, що вказані в Договорі.

Курс ЄВРО встановлений АТ " Укрсиббанк" для операцій з продажу ЄВРО на день підписання Договору/Специфікації становив 33,20 грн за 1 ЄВРО, що відображено в Специфікації.

Проте свої зобов`язання щодо здійснення оплати за товар ФГ "ЛАДА 2005" не виконало, грошові кошти за товар сплатило частково на суму 150 000,00 грн в еквіваленті 3759,74 євро, без урахування індексації на курсову різницю згідно з розділом 5 Договору та з порушенням передбачених Договором строків, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість по Специфікації № 1 до Договору з урахуванням положень про індексацію на курсову різницю, що становить еквівалент: 13 963,96 ЄВРО - 3 759,74 ЄВРО = 10 204,22 ЄВРО, що станом на дату складання позовної заяви становить: 10 204,22 ЄВРО х 43,10 грн/l ЄВРО = 439 801,88 грн.

В січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУ СІДС» звернулося з позовом до Господарського суду Житомирської області, в якому просило суд стягнути з Фермерського господарства «Лада 2005» заборгованість за договором поставки № 22/02-3 від 22.02.2022 в сумі 682 719,57 грн, з яких: 439 801,88 грн основного боргу з урахуванням індексації на курсову різницю, 65 851,35 грн пені, 139 081,02 грн штрафу, 40 985,32 грн 30 % річних /а.с. 1-6/.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.03.2023 у справі № 906/134/23 позовні вимоги задоволено повністю. Зокрема відповідно до рішення: відповідач контррозрахунку суми боргу не надав. Таким чином, суд вважав позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 439801,88 грн обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд першої інстанції, перевіривши розрахунки пені та штрафу, 30% річних, вважав їх нарахування правильними та такими, що підлягають задоволенню в розмірі, що заявлені позивачем.

Відповідач Фермерське господарство «Лада 2005» оскаржує рішення Господарського суду Житомирської області від 06.03.2023 у справі № 906/134/23 повністю, та просить суд апеляційної інстанції прийняти нове рішення, яким зменшити розмір нарахування штрафних санкцій та 30% річних, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на 93%.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні додаткового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору поставки № 22/02-3 від 22.02.2022 ТОВ "ГРОУ СІДС" поставило обумовлений сторонами товар, що підтверджується видатковою накладною № 72 від 09 березня 2022 року /а.с. 20/.

Згідно з п. 2 Специфікації № 1 до Договору, Сторони визначили та погодили наступні порядок та строк оплати Товару:

- 20 000.00 грн оплачується покупцем в строк до 22 лютого 2022 року;

- 50 000,00 грн оплачується покупцем в строк до 29 квітня 2022 року;

- 150 000,00 грн оплачується покупцем в строк до 19 серпня 2022 року;

- 243 603,39 грн оплачується Покупцем в строк до 20 жовтня 2022 року.

Однак в межах встановлених п. 2 Специфікації № 1 до Договору строків свої зобов`язання щодо здійснення оплати за товар ФГ "ЛАДА 2005" не виконало, грошові кошти за товар сплатило частково на суму 150 000,00 грн в еквіваленті 3759,74 євро , без урахування індексації на курсову різницю згідно розділу 5 договору та з порушенням передбачених договором строків, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість по специфікації № 1 до договору з урахуванням положень про індексацію на курсову різницю, що становить еквівалент: 13 963,96 ЄВРО - 3 759,74 ЄВРО = 10 204,22 ЄВРО, що станом на дату складання позовної заяви становить: 10 204,22 ЄВРО х 43,10 грн/l ЄВРО = 439 801,88 грн.

Отже позовні вимоги про стягнення 439 801,88 грн боргу є такими, що підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення 65 851,35 грн пені, 139 081,02 грн штрафу, 40 985,32 грн 30 % річних.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.4. Договору сторони погодили, що у разі порушення покупцем строків перерахування платежів, передбачених цим договором, покупець на першу письмову вимогу постачальника сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неперахованої у строк суми за кожен день прострочення, а у разі, якщо прострочення складає понад 10 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної суми договору визначеного в порядку п. 3.2 договору.

Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Пунктом 7.8 Договору сторони узгодили, що у разі невиконання чи неналежного виконання покупцем грошових зобов`язань щодо оплати вартості товару, покупець відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України сплачує на користь постачальника тридцять процентів річних, нарахованих на суму заборгованості.

Оскільки прострочення відповідача по оплаті поставленого позивачем товару має місце, то заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 65 851,35 грн пені, 139 081,02 грн штрафу, 40 985,32 грн 30% річних є правомірними та обґрунтованими і підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом та визнаним вірним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зробила висновки про можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань, що передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. Звернула увагу також на те, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. А тому суд відхиляє доводи апелянта про неможливість одночасного стягнення пені та штрафу.

Колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про зменшення розміру розміру нарахованих штрафних санкцій та 30% річних, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на 93%, оскільки ФГ «Лада 2005» ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.01.2023 про відкриття провадження у справі № 906/134/23 отримав 31.01.2023 згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 42/, однак не скористався своїм правом на надання відзиву, клопотання у суді першої інстанції про зменшення розміру штрафних санкцій не заявляв.

Одночасно суд вважає, що додані до апеляційної скарги виписки по рахунку станом на визначені дати - 22.02.2022, 29.04.2022, 10.08.2022, 20.10.2022, не можуть слугувати доказами відсутності коштів на рахунках фермерського господарства, оскільки вказані виписки засвідчують наявність коштів на рухунку тільки у зазначені дні.

Щодо листа ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із запровадженням воєнного стану.

Лист ТПП України не може вважатися беззаперечним доказом існування для сторони договору форс-мажорних обставин, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням всіх встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (постанови Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18).

Визнання листа ТПП України беззаперечним та достатнім доказом існування обставин непоборної сили (форс-мажору) для відповідача без надання оцінки іншим доказам, суперечить змагальності судового процесу. Таке засвідчення може вважатися достатнім доказом існування форс-мажору для сторін договору, якщо вони про це домовилися, однак умови Договору поставки, укладеного між сторонами, відповідних положень не містять.

Суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Відтак сертифікат ТПП про форс-мажорні обставини має оцінюватися судом лише як один із доказів, наданих стороною, за правилами оцінки доказів, встановлених ст. 86 ГПК України.

Всупереч зазначеному вище ФГ «Лада 2005», яке посилається на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із запровадженням воєнного стану, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання за договором поставки від 22.02.2022 № 22/02-3, не доводить те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку здійснення оплат за поставлений товар позивачем. А тому не являється підставою для зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а тому правові підстави для його скасування відсутні.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Лада 2005" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 06.03.2023 у справі № 906/134/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 906/134/23 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "01" вересня 2023 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.