ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. ОдесаСправа № 947/21726/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін у справі:

Від ОСОБА_1 адвокат Желобницький Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023, суддя суду першої інстанції Лічман Л.В., м. Одеса, повний текст рішення складено 19.05.2023

по справі № 947/21726/20

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САТУРН»

про визнання загальних зборів неправомочними, визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ

Описова частина.

ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САТУРН» про визнання неправомочними загальних зборів ОСББ «САТУРН» від 07.09.2019, визнання недійсними та скасування рішення загальних зборів ОСББ «САТУРН», які оформлені протоколом № 1 від 07.09.2019.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021 по справі № 947/21726/20 у позові відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.12.2022 скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021; провадження у цивільній справі закрито; роз`яснено позивачу право на звернення з даним позовом до суду в порядку господарського судочинства; роз`яснено позивачу її право протягом десяти днів з дня отримання нею даної ухвали звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.12.2022 за заявою ОСОБА_1 матеріали справи надіслано до Господарського суду Одеської області за встановленою юрисдикцією.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.05.2023 у позові відмовлено

Під час розгляду справи Господарським судом Одеської області надійшли від:

- позивача клопотання (зареєстроване 28.04.2023 за вх. № 13963/23), в якому просив стягнути з відповідача, зокрема, 15000,00 грн витрат на правничу допомогу;

- відповідача клопотання (зареєстроване 02.05.2023 за вх. № 14392/23), в якому просив розподілити між сторонами його витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26800,00 грн.

Крім того, відповідачем подано додаткову заяву (зареєстрована 08.05.2023 за вх. № 15017/23) до клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, до якої додано докази понесення цих витрат.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про стягнення з відповідача 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката; клопотання відповідача задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САТУРН» 18 400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката; у задоволенні решти клопотання відповідача відмовлено.

Частково задовольняючи заяву відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСББ «САТУРН» шляхом надання належних доказів (договору про надання професійної правничої допомоги № 1/4 від 01.04.2020 та додатку № 1 до нього, довіреності від 01.12.2020, ордеру адвоката від 06.02.2023 р. № 1220972, рахунку № 12-1/1 від 01.12.2020 р. на суму 14400,00 грн, рахунку № 01-1/1 від 19.01.2023 на суму 4 000,00 грн) доведело понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в судах першої інстанції у загальному фіксованому розмірі на суму 18 400,00 грн. Тому беручи до уваги приписи п.2 ч.4 ст.129 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 , якій відмовлено в позові, на користь ОСББ «САТУРН» 18 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В той же час суд першої інстанції послався на те, що витрати відповідача вартістю 8 400,00 грн, про які йдеться в рахунку № 1-1/5 від 20.10.2021, не підлягають покладанню на позивача, оскільки представництво інтересів у суді апеляційної інстанції не здійснювалось. Це було визнано відповідачем у примітці, наведеній у клопотанні. Посилання ОСББ «САТУРН» на домовленість з адвокатом щодо зарахування залишку суми, сплаченої за рахунком № 1-1/5 від 20.10.2021, в розмірі 6 000,00 грн до витрат, понесених під час здійснення представництва інтересів відповідача в господарському суді, суд першої інстанції до уваги не прийняв, адже така домовленість мала бути відображена в новому (окремому) рахунку, доказів складання якого не представлено. Відтак, суд першої інстанції вважає, що витрати відповідача вартістю 8400,00 грн заявлено до стягнення з позивача безпідставно.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 по справі № 947/21726/20.

Апелянт зазначила, що ОСББ «САТУРН» за правилами ч.8 ст.141 ЦПК України не скористалось своїм правом на стягнення судових витрат після ухваленого Київським районним судом м. Одеси судового рішення 04.03.2021. При цьому ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.12.2022 скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021, тобто підстав для стягнення судових витрат у відповідача немає.

Позивач також посилається на те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а, відтак, судові витрати ОСББ «САТУРН» покласти на позивача неможливо.

Крім того, апелянт зазначила, що всупереч приписам ч.ч.1,2 ст.124 ГПК України відповідач не подав до господарського суду попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, чим порушив принцип змагальності та завадив позивачу належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості.

Апелянт зазначила, що хибним є посилання суду першої інстанції на те, що відповідач подав до відзиву (який містився у матеріалах справи Київського районного суду м. Одеси) орієнтовний розрахунок судових витрат, тому наявна можливість на нього посилатись. Так відповідач під час розгляду справи Київським районним судом м. Одеси подавав відзив з орієнтовним розрахунком судових витрат, проте цей розрахунок, по-перше, ґрунтувався на нормах ЦПК України, а по-друге, міститься у матеріалах закритого провадження, а тому його використання Господарським судом Одеської області є недоцільним.

Окрім того, позивач вказала, що відповідно до рахунку № 01-1/1 від 19.01.2023 адвокатом складено відзив, проте останній до Господарського суду Одеської області не надходив.

Апелянт також послалася на те, що до клопотання ОСББ «САТУРН» про відшкодування витрат не додано рахунків або актів виконаних робіт, які були б узгоджені з клієнтом.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №947/21726/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « САТУРН» про відшкодування судових витрат.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 947/21726/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 947/21726/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №947/21726/20 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №947/21726/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №947/21726/20.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №947/21726/20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 27.07.2023; призначено справу № 947/21726/20 до розгляду на 10 серпня 2023 року о 12:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

10.08.2023 у судовому засіданні прийняв участь представник ОСОБА_1 адвокат Желобницький Я.С. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023, якою призначено справу № 947/21726/20 до розгляду на 10 серпня 2023 року о 12:30, направлялася засобами поштового зв`язку на адресу ОСББ «САТУРН», однак повернулась без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Крім того, голова правління відповідача, ОСОБА_2 , 01.08.2023 ознайомилася з матеріалами справи №947/21726/20, в тому числі і з ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023, якою призначено справу № 947/21726/20 до розгляду на 10 серпня 2023 року о 12:30.

Крім того, 07.08.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його представника.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 10.08.2023, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №947/21726/20, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №947/21726/20, не дивлячись на відсутність представника відповідача, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність відповідача чи його представника у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САТУРН» про визнання неправомочними загальних зборів ОСББ САТУРН» від 07.09.2019, визнання недійсними та скасування рішення загальних зборів ОСББ «САТУРН», які оформлені протоколом № 1 від 07.09.2019.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021 по справі № 947/21726/20 у позові відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.12.2022 скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021; провадження у цивільній справі закрито; роз`яснено позивачу право на звернення з даним позовом до суду в порядку господарського судочинства; роз`яснено позивачу її право протягом десяти днів з дня отримання нею даної ухвали звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.12.2022 за заявою ОСОБА_1 матеріали справи надіслано до Господарського суду Одеської області за встановленою юрисдикцією.

Під час розгляду справи Господарським судом Одеської області надійшли від:

- позивача клопотання (зареєстроване 28.04.2023 за вх. № 13963/23), в якому просило стягнути з відповідача, зокрема, 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу;

- відповідача клопотання (зареєстроване 02.05.2023 за вх. № 14392/23), в якому просило розподілити між сторонами його витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26800,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.05.2023 у позові відмовлено; призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати сторін на 18.05.2023 о 14:00.

Відповідачем було подано до Господарського суду Одеської області додаткову заяву (зареєстрована 08.05.2023 за вх. № 15017/23) до клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, до якої додано докази понесення цих витрат. Такі докази вже було долучено до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції, про що вказано нижче.

В свою чергу, позивачем було подано письмові заперечення на клопотання відповідача про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначив, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-3 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

ОСОБА_1 у позовній заяві, поданій до Київського районного суду м. Одеси, вказано про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок адвокатських витрат складає 9 000,00 грн.

ОСББ «САТУРН» у відзиві, поданому до Київського районного суду м. Одеси, зазначено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок адвокатських витрат складає 15 000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок адвокатських витрат складає 9 000,00 грн.

ОСББ «САТУРН» подало до Одеського апеляційного суду заяву з розрахунком витрат відповідача на професійну правничу допомогу, в якій просило вирішити питання про розподіл цих витрат між сторонами.

До заяви було додано докази понесення витрат, а саме копії:

- договору про надання правничої допомоги №1/4 від 01.04.2020;

- рахунку № 12-1/1 від 01.12.2020;

- платіжного доручення № 120 від 02.12.2020;

- рахунку № 1-1/5 від 20.10.2021;

- платіжного доручення № 221 від 21.10.2021.

Повторно названі докази подано до Господарського суду Одеської області разом із додатковою заявою (зареєстрована 08.05.2023 за вх. № 15017/23).

Частиною 8 ст.129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вже вказано вище, до Господарського суду Одеської області до закінчення судових дебатів у справі надійшли клопотання позивача (зареєстроване 28.04.2023 за вх. № 13963/23), в якому просили стягнути з відповідача 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу, та відповідача (зареєстроване 02.05.2023 за вх. № 14392/23), в якому просило розподілити між сторонами його витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26800,00 грн. До названих клопотань додано докази понесення витрат, у т.ч. відповідачем. Частина доказів понесення ОСББ «САТУРН» витрат на професійну правничу допомогу вже була у справі на момент її надходження до Господарського суду Одеської області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що докази понесення витрат надано сторонами в строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

В матеріалах справи міститься Договір №1/4 від 01.04.2020, укладений між Адвокатським бюро «Лисевич та партнери» та ОСББ «Сатурн. За умовами даного договору, клієнт доручає бюро здійснювати захист його прав, свобод і законних інтересі та надавати йому правничу допомогу під час проведення любих заходів щодо клієнта в межах досудової роботи (досудового слідства, претензійної роботи з контрагентом, підготовку справи до судового розгляду, збір доказів) та під час розглядів відповідних справ в судах будь-якої юрисдикції усіх інстанцій, з усіма передбаченими законодавством повноваженнями, без обмежень.

Згідно п.4.1 договору № 1/4 від 01.04.2020, на підставі якого відповідачу надавалась правнича допомога в рамках провадження у даній справі, розмір гонорару, порядок його виплати та порядок компенсації витрат, пов`язаних з виконанням доручення клієнта врегульовані в додатку № 1 до цього договору.

В додатку № 1 зазначено, що: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надану клієнту в межах договору, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються бюро за фактичним обсягом послуг та робіт та узгоджуються клієнтом; повна сума витрат на допомогу, що надана за цим договором, встановлюється за оплаченими клієнтом рахунками.

Проаналізувавши текст договору № 1/4 від 01.04.2020 та додатку № 1 до нього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в них прямо не закріплено форму адвокатського гонорару, передбачену ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адже гонорар не встановлений ні у фіксованому розмірі, ні у формі погодинної оплати.

При цьому у детальному розрахунку, викладеному у клопотанні (зареєстроване 02.05.2023 за вх. № 14392/23), застосовуються різні підходи при визначенні вартості послуг адвоката (по відношенню до деяких послуг у фіксованому розмірі, а в інших випадках із значенням кількості витраченого часу).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі дії відповідача є хибними, адже вони не ґрунтуються на умовах договору № 1/4 від 01.04.2020 та додатку № 1, згідно яких витрати на допомогу, надані за цим договором, встановлюються за оплаченими клієнтом рахунками. Тому слід керуватися саме змістом останніх, перевіряючи обсяг та вартість наданих адвокатом послуг.

В рахунку № 12-1/1 від 01.12.2020 (оплачений платіжним дорученням № 120 від 02.12.2020 р.) найменуванням робіт названо: «Представництво в суді по справі № 947/21726/20 в першій інстанції. Вивчення матеріалів справи, формування позиції, підготовка процесуальних документів та вчинення відповідних процесуальних дій включено». Ціна робіт 14 400,00 грн.

В рахунку № 1-1/5 від 20.10.2021 р. (оплачений платіжним дорученням № 221 від 21.10.2021) найменуванням робіт названо: «Представництво в суді по справі № 947/21726/20 в апеляційній інстанції. Формування позиції, підготовка процесуальних документів та вчинення відповідних процесуальних дій включено». Ціна робіт 8 400,00 грн.

В рахунку № 01-1/1 від 19.01.2023 (оплачений платіжною інструкцією № 352 від 20.01.2023) найменуванням робіт названо: «Представництво в суді по справі № 947/21726/20 від 09.01.2023, в першій інстанції. Складання відзиву». Ціна робіт 4 000,00 грн.

Таким чином, в рахунках відповідач та адвокат визначили гонорар останнього у фіксованому розмірі та чітко визначили послуги, за які він сплачується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати вартістю 8 400,00 грн, про які йдеться в рахунку № 1-1/5 від 20.10.2021 (оплачений платіжним дорученням № 221 від 21.10.2021), не підлягають покладанню на позивача, оскільки представництво інтересів у суді апеляційної інстанції не здійснювалось. Це визнано відповідачем у примітці, наведеній у клопотанні (зареєстроване 02.05.2023 за вх. № 14392/23).

В той же час, посилання ОСББ «САТУРН» на домовленість з адвокатом щодо зарахування залишку суми, сплаченої за рахунком № 1-1/5 від 20.10.2021, в розмірі 6000,00 грн до витрат, понесених під час здійснення представництва інтересів відповідача в господарському суді, суд першої інстанції вірно до уваги не прийняв, адже така домовленість мала бути відображена в новому (окремому) рахунку, доказів складання якого не представлено.

Відтак, господарський суд вірно зазначив, що витрати відповідача вартістю 8 400,00 грн (рахунок № 1-1/5 від 20.10.2021) заявлено до стягнення з позивача безпідставно.

В той же час, ОСББ «САТУРН» шляхом надання належних доказів (договору про надання професійної правничої допомоги № 1/4 від 01.04.2020 та додатку № 1 до нього, довіреності від 01.12.2020, ордеру адвоката від 06.02.2023 № 1220972, рахунку № 12-1/1 від 01.12.2020 на суму 14400,00 грн (оплачений платіжним дорученням № 120 від 02.12.2020), рахунку № 01-1/1 від 19.01.2023 на суму 4000,00 грн (оплачений платіжною інструкцією № 352 від 20.01.2023)) доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в судах першої інстанції у загальному фіксованому розмірі 18 400,00 грн,

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Беручи до уваги приписи п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, відмову у задоволенні позовних вимог Соловйової І.В., обґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «САТУРН» 18 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у зв`язку з чим клопотання відповідача (зареєстроване 02.05.2023 за вх. № 14392/23) підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що за правилами ч.8 ст.141 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом на стягнення судових витрат після ухваленого Київським районним судом м. Одеси судового рішення 04.03.2021, оскільки господарський суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат приписами ЦПК України не може керуватись, натомість має керуватись нормами ГПК України, які дотримано відповідачем, у т.ч. шляхом надання доказів понесення витрат до закінчення судових дебатів у господарському суді на виконання ч.8 ст.129 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що специфіка розгляду цієї справи полягає в тому, що її матеріали спочатку формувались в Київському районному суді м. Одеси та Одеському апеляційному суді.

У даному випадку суд першої інстанції вірно зазначив, що для Господарського суду Одеської області матеріали справи мають процесуальне значення в частині заяв по справі (позов та відзив) та доказів, поданих сторонами. Решта заяв та клопотань, а також те, як їх розглянуто або не розглянуто загальним судом першої інстанції, який не повинен був взагалі відкривати провадження у справі, для господарського суду не має значення. Це ж стосується і вирішення питання про розподіл витрат, який здійснюється господарським судом за правилами ГПК України.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із скасуванням Одеським апеляційним судом рішення Київського районного суду м. Одеси підстав для стягнення судових витрат у відповідача немає, адже таке рішення суду першої інстанції було скасовано не з підстав того, що одна з сторін була не права в спорі, а з підстав не підсудності такого спору Київському районному суду м. Одеси.

У зв`язку з чим, суттєвим являється факт понесення в межах справи витрат на послуги адвоката, їх розмір та інші встановлені законодавством процесуальні чинники, особливо враховуючи той факт, що саме позивач звернувся не до того суду та спровокував витрати відповідача на професійну правничу допомогу.

Хибним також є посилання апелянтки на те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси задоволено, а, відтак, судові витрати ОСББ «САТУРН» за розгляд справи у Київському районному суді м. Одеси покласти на позивача неможливо, з огляду на наступне.

У даному випадку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси дійсно було частково задоволено, однак не тому, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому, що дана справа не підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що відповідачем не було подано до господарського суду попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, адже це не позбавляє його можливості посилатись на викладений у відзиві на позов попередній розрахунок.

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що неподання до господарського суду попереднього розрахунку витрат не порушило принцип змагальності та не завадило позивачу належним чином висловити свої міркування щодо обґрунтованості витрат, оскільки Господарський суд Одеської області надав достатньо часу для викладення ОСОБА_1 своїх міркувань з приводу витрат ОСББ «САТУРН», що нею і було зроблено шляхом подачі письмових заперечень.

Посилання апелянта на відсутність рахунків або актів виконаних робіт, які були б узгоджені з клієнтом, колегія суддів вважає безпідставними, адже те, що ОСББ «САТУРН» обізнане про обсяг та вартість наданих йому адвокатом послуг, вбачається з факту оплати рахунків, виставлених адвокатом.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказівка в рахунку № 01-1/1 від 19.01.2023 на те, що адвокатом складено відзив, який до Господарського суду Одеської області не надходив, не позбавляє ОСББ «САТУРН» права на відшкодування витрат у цій частині, тому що адвокатом складено під час розгляду справи господарським судом заяву з додатковими поясненнями (зареєстрована 14.03.2023 за вх. № 7917/23), в якій детально, з наданням доказів, викладено позицію відповідача. Названий документ суд першої інстанції вірно розцінив як відзив, про який йдеться в рахунку № 01-1/1 від 19.01.2023.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 по справі № 947/21726/20 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 по справі № 947/21726/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 по справі № 947/21726/20 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 по справі № 947/21726/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.08.2023.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран