РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.08.2023Справа № 910/8937/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підйомспецтехніка"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення заборгованості в розмірі 120 722,70 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Підйомспецтехніка» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості в розмірі 120 722,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу № 20-МТР від 02.02.2022, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.06.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що розмір заборгованості складає 70 537,05 грн., оскільки відповідачем було сплачено позивачу кошти згідно платіжних інструкцій № 1271 від 03.02.2022 на суму 47 024,70 грн., № 1354УГ23 від 24.03.2023 на суму 23 512,35 грн., № 27029УГ23 від 01.06.2023 на суму 23 512,35 грн., № 30079УГ23 від 15.06.2023 на суму 23 512,35 грн.

04.07.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції № 32348УГ23 від 27.06.2023 на суму 23 512,35 грн.

14.08.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції № 37649УГ23 від 20.07.2023 на суму 23 512,35 грн.

Позивач правом на подання відповіді на відзив у встановлений строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Підйомспецтехніка» (далі - постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (далі - покупець, відповідач) укладено Договір купівлі-продажу № 20-МТР (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов`язується передати продукцію (далі - товар) у власність покупця, а покупець прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару визначені в Додатках до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони погодили, що під терміном «товар», що вживається в даному Договорі, сторони розуміють товар, його приналежності та документи, що його стосуються (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору ціни товару встановлюються в національній валюті та вказуються у Додатку № 1 до цього Договору. Загальна вартість товару за цим Договором складає 188 098,80 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 3.2 Договору оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених Додатком 1, після отримання покупцем примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу Договору.

У відповідності до п. 5.3 Договору датою постачання товару вважається дата передачі його покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено Додатками до Договору та/або Додатковими угодами.

Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним Актом приймання-передачі товару.

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з дати підписання покупцем без зауважень видаткової накладної та/або Акту приймання-передачі товару.

Пунктом 5.4 Договору узгоджено, що продавець зобов`язаний не менше ніж за 3 робочих дні до запланованої дати відвантаження товару в письмовій формі попередити покупця про точну дату постачання товару до місця призначення, якщо інше не вказано в Додатку до цього Договору.

Відвантаження товару проводиться лише після отримання письмового повідомлення покупця про готовність прийняття товару (п. 5.5 Договору).

У пункті 11.11 Договору сторони домовилися, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом 1 року, але в будь-якому разі, - до повного виконання взаємних зобов`язань сторонами.

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено специфікацію, відповідно якої поставці підлягає кран гідравлічний у кількості 1 шт. вартістю 188 098,80 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 2, 3 та 7 Додатку № 1 до Договору умови оплати: 25% передоплата, решта 75% по факту поставки всієї партії товару впродовж 30 календарних днів; термін поставки: 90 календарних днів з моменту отримання передоплати; умови поставки (Інкотермс-2020): DDP - склад покупця (Україна, Сумська обл., м. Охтирка, вул. Заозерна.

07 листопада 2022 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої, сторони, зокрема дійшли згоди викласти п. 3 Додатку № 1 в наступній редакції: термін поставки: 90 календарних днів з моменту підписання даної додаткової угоди.

Листом вих. № 033/23 від 18.01.2023 позивач звернувся до відповідача із повідомленням про готовність крану до відвантаження та просив підтвердити готовність прийняти кран та здійснити оплату, у відповідь на який, відповідач листом № 01/01/09/03/12-02/14 від 19.01.2023 зазначив, що вантажоотримувач готовий приймати товар.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар згідно видаткової накладної № 5 від 03.02.2023 на суму 188 098,80 грн.

Як зазначає позивач, ПАТ «Укрнафта» в порушення взятих на себе зобов`язань за Договору, оплату отриманого товару у повному обсязі здійснило, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 117 561,75 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 809,72 грн. 3% річних та 2 351,23 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар згідно видаткової накладної № 5 від 03.02.2023 на суму 188 098,80 грн., яка підписана сторонами без заперечень та зауважень.

Також, поставка товару вартістю 188 098,80 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи товарно-транспортною накладною № 0302/02 від 03.02.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 3.2 Договору оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених Додатком 1, після отримання покупцем примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу Договору.

У п. 2 Додатку № 1 до Договору сторонами узгоджено наступні умови оплати: 25% передоплата, решта 75% по факту поставки всієї партії товару впродовж 30 календарних днів.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ПАТ «Укрнафта» отриманий товар у повному обсязі не оплачено, в зв`язку з чим, у відповідача перед ТОВ «Підйомспецтехніка» на момент звернення з позовом до суду обліковувалась заборгованість у розмірі 117 561,75 грн., з огляду на часткові оплати заборгованості згідно платіжних інструкцій № 1271 від 03.02.2022 на суму 47 024,70 грн., № 13524УГ23 від 24.03.2023 на суму 23 512,35 грн.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем також оплачено суму основного боргу згідно платіжних інструкцій № 27029УГ23 від 01.06.2023 на суму 23 512,35 грн., № 300079УГ23 від 15.06.2023 на суму 23 512,35 грн., № 32348УГ23 від 27.06.2023 на суму 23 512,35 грн. та № 37649УГ23 від 20.07.2023 на суму 23 512,35 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі, відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 70 537,05 грн., та до відкриття провадження у справ заборгованість у розмірі 23 512,35 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними інструкціями.

В свою чергу, пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Суд враховує, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Таким чином, провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 70 537,05 грн. підлягає закриттю.

В свою чергу, оскільки кошти у розмірі 23 512,35 грн., сплачені відповідачем згідно платіжної інструкції № 27029УГ23 від 01.06.2023 на суму 23 512,35 грн. до відкриття провадження у справі, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Доказів на підтвердження сплати решти суми заборгованості у розмірі 23 512,35 грн., в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договорами, оплату отриманих послуг у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 23 512,35 грн.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати, підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог в частині стягнення 23 512,35 грн., закриття провадження у справі в частині вимоги про стягнення 70 537,05 грн. заборгованості та задоволенні позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 23 512,35 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 809,72 грн. 3% річних та 2 351,23 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% у розмірі 809,72 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 351,23 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 70 537,05 грн. та часткове задоволення позовних вимог в іншій частині, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 231, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код: 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомспецтехніка» (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129, оф. 64; ідентифікаційний код: 43480343) заборгованість у розмірі 23 512 (двадцять три тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 35 коп., 3% річних у розмірі 809 (вісімсот дев`ять) грн. 72 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 351 (дві тисячі триста п`ятдесят одна) грн. 23 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 174 (дві тисячі сто сімдесят чотири) грн. 04 коп.

3. В частині вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомспецтехніка» заборгованості в розмірі 70 537,05 грн. провадження у справі закрити.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 16.08.2023

Суддя О.А. Грєхова