РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2023Справа № 910/6181/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (03087, місто Київ, вулиця Єреванська, будинок 1) про визнання недійсним рішень правління,

Представники учасників справи:

від позивача - Положишник В.В.;

від відповідача - Дядюк Є.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.04.2023 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" про визнання недійсним рішень правління та була передана 24.04.2023 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення Правління Відповідача прийняті без участі Позивача. На веб-сайті Відповідача вони не оприлюднені, а про їх наявність та використання у схемі незаконного виведення коштів Позивачу стало відомо лише після оприлюднення відповідної інформації на веб-сайті Національного антикорупційного бюро України (тобто з 06 жовтня 2022 року) та судових рішень Вищого антикорупційного суду в кримінальному провадженні № 0000143 від 20 лютого 2019 року (тобто з 13 жовтня 2022 року).

Позивач просить визнати недійсними рішення Правління ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (АБ «УКРГАЗБАНК») (ідентифікаційний код 23697280):

1) від 13 листопада 2014 року (оформлене протоколом № 53); 2) від 17 вересня 2015 року (оформлене протоколом № 60); 3) від 22 жовтня 2015 року (оформлене протоколом № 67), якими внесено зміни до Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в AT «Укргазбанк», затвердженого Правлінням АБ «УКРГАЗБАНК» від 25.09.2013 (оформлене протоколом протокол № 43).

Крім того, представником позивача разом із позовною заявою подане клопотання про витребування доказів. В обґрунтування даного клопотання позивач зазначає, що звернувся із позовними вимогами про визнання недійсними рішення Правління ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (АБ «УКРГАЗБАНК») (ідентифікаційний код 23697280): 1) від 13 листопада 2014 року (оформлене протоколом № 53); 2) від 17 вересня 2015 року (оформлене протоколом № 60); 3) від 22 жовтня 2015 року (оформлене протоколом № 67), якими внесено зміни до Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в AT «Укргазбанк», затвердженого Правлінням АБ «УКРГАЗБАНК» від 25.09.2013 (оформлене протоколом протокол № 43).

Ухвалою суду від 26.04.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.06.2023. Клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" належним чином засвідчені копії рішень Правління Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»: 1. від 13 листопада 2014 року (оформлене протоколом №53); 2. від 17 вересня 2015 року (оформлене протоколом № 60); 3. від 22 жовтня 2015 року (оформлене протоколом № 67), - якими внесено зміни до Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АТ «Укргазбанк», затвердженого Правлінням АБ «УКРГАЗБАНК» від 25.09.2013 (оформлене протоколом протокол № 43); 4. Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АТ «Укргазбанк», затвердженого Правлінням АБ «УКРГАЗБАНК» від 25.09.2013 (оформлене протоколом №43) та зміни до вказаного Положення, затверджених рішеннями Правління Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» від 13 листопада 2014 року, від 17 вересня 2015 року, від 22 жовтня 2015 року.

23.05.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено порушення його прав вказаними рішеннями Правління Банку, оскільки ним не надано жодного доказу, що відбулось незаконне виведення коштів з банку. На даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143. Жодного судового рішення або вироку, підтверджуючого незаконність дії посадових осіб банку не ухвалено, отже відсутні судові рішення та інші докази, які підтверджують незаконне виведення коштів з банку. Також позивачем не надано жодного документу, що банку завдано збитки і не надано доказів, підтверджуючих можливу суму цих збитків. Крім того, позивачем не надано доказів, які підтверджують негативний вплив вказаних оскаржуваних документів на його корпоративні права. Отже, позивачем не доведено порушення його прав та/ або законних інтересів як акціонера оспорюваними рішеннями Правління Банку.

Також зазначає, що Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк», затверджене Правлінням АБ «Укргазбанк» від 25.09.2013 (оформлене протоколом №43) з подальшими змінами, втратило чинність згідно з протоколом Правління Банку від 09.04.2020 №27.

Крім того. позивачем не наведено жодної норми законодавства, якій не відповідають оскаржувані рішення Правління Банку.

23.05.2023 відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі №910/6181/23, в якому зазначає, що на час звернення позивача до суду з цим позовом, Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк», затверджене Правлінням АБ «Укргазбанк» від 25.09.2013 (оформлене протоколом №43) з подальшими змінами, втратило чинність згідно з протоколом Правління Банку від 09.04.2020 №27. Отже, з огляду на втрату чинності Положенням, твердження позивача про те, що це Положення використовується зараз і може використовуватись у подальшому є безпідставними. Таким чином, вказане Положення не може порушувати права та інтереси позивача ані на даний час, ані на майбутнє.

Враховуючи, що оскаржуване Положення втратило чинність з 09.04.2020, наразі права та інтереси позивача не можуть порушуватись вказаним положенням, а отже, відсутній предмет спору у цій справі, у зв`язку із чим наявні підстави для закриття провадження у справі №910/6181/23 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

23.05.2023 відповідач на виконання ухвали суду від 08.05.2023 надав суду витребувані документи. Також повідомив, що протоколами Правління Банку №60 від 17.09.2015, №67 від 22.10.2015 було затверджено не тільки зміни до Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк», затверджене Правлінням АБ «Укргазбанк» від 25.09.2013 (оформлене протоколом №43), а й вирішені інші питання порядку денного, що містять банківську таємницю та не мають відношення до вказаного положення і предмету спору. У зв`язку з цим надав витяги з цих протоколів.

31.05.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій зазначав, що у зв`язку з необхідністю покриття збитків та недостатністю доходів для покриття всіх збитків і виконання нормативів банком не проводилися виплати дивідендів за підсумками 2014-2019 років. Вважає, що прийняття оскаржуваних у цій справі рішень, які стали передумовою для протиправного виведення коштів відповідача, прямо вплинуло на рівень прибутковості АБ «Укргазбанк» та очевидним чином негативно відобразилося на реалізації позивачем своїх корпоративних прав, зокрема права на отримання частини прибутку у вигляді дивідендів.

Також 31.05.2023 представник позивача подав до суду заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначав. що відповідач не надав суду самого Положення про порядок роботи з партнерами та агентами по залученню/ утриманню клієнтів корпоративного бізнесу на обслуговування/ обслуговуванні до/ в АБ «Укргазбанк», погодженого на засіданні Правління АБ «Укргазбанк» 09.04.2020, а також звернення Голови Правління відповідача до Наглядової ради з пропозицією затвердити це Положення та рішення Наглядової ради відповідача про затвердження вказаного Положення. Крім того, об`єктом спірних правовідносин, тобто предметом спору, є не саме Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АТ «Укргазбанк», затверджене рішенням Правління АБ «Укргазбанк» від 25.09.2013 (оформлене протоколом №43), а рішення Правління АБ «Укргазбанк» від 13.11.2014 (оформлене протоколом №53); від 17.09.2015 (оформлене протоколом №60); від 22.10.2015 (оформлене протоколом №67), якими вносилися зміни до Положення. Відповідач не надав доказів скасування, визнання недійсними чи втрату чинності наведеними рішеннями Правління АБ «Укргазбанк», хоча саме вони є предметом спору у цій справі. При цьому, втрата чинності Положенням про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АТ «Укргазбанк», затвердженим рішенням Правління АБ «Укргазбанк» від 25.09.2013 (оформлене протоколом №43) після 09.04.2020, жодним чином не спростовує його дію щонайменше до квітня 2020 року та негативний вплив на права та інтереси позивача.

31.05.2023 представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у ПАТ АБ «Укргазбанк» засвідчені копії: Положення про порядок роботи з партнерами та агентами по залученню/ утриманню клієнтів корпоративного бізнесу на обслуговування/ обслуговуванні до/ в АБ «Укргазбанк», погодженого рішенням Правління АБ «Укргазбанк» від 09.04.2020 (оформлене протоколом №27); рішення Наглядової ради АБ «Укргазбанк», яким затверджено Положення про порядок роботи з партнерами та агентами по залученню/ утриманню клієнтів корпоративного бізнесу на обслуговування/ обслуговуванні до/ в АБ «Укргазбанк», погоджене рішенням Правління АБ «Укргазбанк» від 09.04.2020.

У судовому засіданні 01.06.2023 судом оголошено перерву до 15.06.2023.

12.06.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що у відзиві Банк наголошував, що Вищий антикорупційний суд не ухвалював вироків, не встановлював протиправності будь-яких рішень Правління та затверджених внутрішніх нормативних актів Банку. Ним ухвалювались рішення з процесуальних питань у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000143, яке здійснює НАБУ.

Також у позові вказується на ухвалу ВАКС від 14.12.2022 у справі №991/6119/22.

Дана ухвала винесена у зв`язку з клопотанням прокурора САП про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному.

Аналогічно ухвала ВАКС від 12.10.2022 у справі №991/4448/22, винесена щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному. Ухвала ВАКС від 07.12.2022 винесена у справі №991/6079/22 про продовження строку дії обов`язків покладених на підозрюваного.

Отже, як вказує представник відповідача жодним з цих судових рішень не визнавались протиправними, недійсними, незаконними оскаржувані протоколи правління Банку, не встановлювались факти та обставини їх протиправності. І як зазначено в ухвалі ВАКС від 11.01.2023 у справі №991/6745/22 це навіть не є предметом дослідження в кримінальному провадженні №0000143.

Окрім того представник відповідача зазначив, що позивач вказує, що має право на отримання дивідендів від діяльності Банку. Але незаконне виведення коштів відповідача безпосередньо зменшує його прибуток на відповідну суму збитків, що негативно впливає на корпоративні права позивача та порушує ці права та наголошує, що жодним судовим рішенням не встановлено фактів незаконного виведення коштів відповідача, щодо цих обставин триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 щодо пред`явленої підозри працівникам Банку. Отже, вимоги позивача є недоведеними, не ґрунтуються на доказах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 закрито підготовче провадження у справі №910/6181/23 та призначено справу до розгляду по суті на 18.07.2023.

У судовому засіданні 18.07.2023 судом оголошено перерву до 01.08.2023.

У судове засідання 01.08.2023 з`явилися представники сторін, надали пояснення по справі.

В судовому засіданні 01.08.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Рішенням Правління АБ «Укргазбанк» (протокол від 25.09.2013 № 43) затверджено Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк» (далі - Положення).

Як зазначено в пунктах 1.1, 1.2 Положення воно розроблене з метою впровадження системи мотивації партнерів, агентів та системних партнерів АБ «Укргазбанк» до залучення ними клієнтів-юридичних осіб сегменту корпоративного бізнесу на обслуговування до АБ «Укргазбанк» (далі - Банк), а також з метою збільшення обсягів продажів продуктів корпоративного бізнесу. Положення розроблене на підставі та у відповідності до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та інших органів державної влади, Статуту Банку.

У пункті 1.5 Положення надано визначення окремих термінів, що застосовуються в ньому, зокрема:

- Агент - будь-яка фізична особа - резидент, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, здійснює залучення Клієнтів на обслуговування до Банку та має відкритий в Банку поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжних карток у Банку (далі - агентський картрахунок);

- Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається Банком Клієнту на договірній основі (Договір банківського строкового вкладу) для зберігання грошових коштів у валюті України або в іноземній валюті протягом встановленого строку під визначений процент і підлягають поверненню Клієнту відповідно до законодавства України та умов договору банківського строкового вкладу;

- Клієнт - юридична особа, що згідно з сегментацією, прийнятою в АБ «Укргазбанк», відноситься до сегменту корпоративного бізнесу, за виключенням державних підприємств та підприємств із участю держави у статутному капіталі, яка здійснює свою господарську діяльність відповідно до законодавства України, відкрила вкладний (депозитний) рахунок, отримала кредит в Банку;

- Партнер - юридична особа (крім підприємств державної форми власності відповідно до законодавства України), фізична-особа - підприємець (виключно на загальній системі оподаткування відповідно до ст. 151.1, ст. 177 Податкового кодексу України на підставі свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності/ виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), що є резидентами, які за родом своєї основної діяльності мають можливість залучати Клієнтів на обслуговування до Банку на постійній основі, забезпечуючи тим самим потік Клієнтів до Банку.

- Плата за надання послуг - грошова виплата Агентам, Партнерам, Системним партнерам Банку, що здійснюється Банком на підставі укладених договорів про надання послуг/договорів про співробітництво;

Розділом IV «Матеріальне стимулювання Агентів до залучення Клієнтів за депозитними програмами корпоративного бізнесу» передбачено:

- матеріальне стимулювання Агентів до залучення в Банк Клієнтів за депозитними програмами корпоративного бізнесу застосовується виключно за тими депозитними програмами, за умовами яких процентна ставка не змінюється протягом всього строку дії договору банківського строкового вкладу, що укладається з Клієнтом, залученим Агентом до Банку, та не застосовується за вкладами на вимогу та вкладами в банківських металах (пункт 4.1);

- стимулювання Агентів до залучення Клієнтів за депозитними програмами корпоративного бізнесу здійснюється на підставі укладеного Договору про надання послуг (Додаток 2.1. до Положення) (пункт 4.2);

- Агент, який залучив Клієнта на обслуговування до Банку за депозитними програмами корпоративного бізнесу, має право на отримання Плати за надання послуг , наданих Банку послуг по залученню Клієнтів протягом Звітного періоду (пункт 4.3);

- порядок розрахунку суми Плати Агенту за надання послуг Банку за результатами наданих послуг (пункт 4.4);

- порядок виплати суми Плати Агенту (пункти 4.5 - 4.25).

У подальшому до Положення рішеннями Правління АБ «Укргазбанк» вносилися деякі зміни, зокрема:

1) згідно з протоколом № 53 від 13.11.2014 першим питанням засідання Правління АБ «Укргазбанк» вирішено затвердити та ввести в дію зміни до Положення;

2) згідно з витягом з протоколу № 60 від 17.09.2015 першим питанням засідання Правління АБ «Укргазбанк» вирішено затвердити та ввести в дію з 01.10.2015 зміни до Положення. Доручено директорам регіональної/обласних дирекцій АБ «УКРГАЗБАНК» строком до 01.11.2015 переукласти договори про надання послуг, що були укладені з агентами та партнерами банку, за новими типовими формами, визначеними в додатках 2.1 та 2.6 Положення;

3) згідно з витягом з протоколу № 67 від 22.10.2015 п`ятим питанням засідання Правління АБ «Укргазбанк» вирішено затвердити зміни до Положення.

Вказаними змінами передбачено наступне.

Відповідно до змін, внесених рішенням від 13.11.2014 (протокол № 53):

- змінено назву «Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк»» на «Положення про порядок роботи з партнерами та агентами по залученню клієнтів на обслуговування до АБ «УКРГАЗБАНК» за продуктами корпоративного бізнесу»;

- у пункті 1.5 визначення термінів «Агент», «Відповідальна особа установи Банк» «Клієнт» та «Партнер» викладено в новій редакції:

«Агент - будь-яка фізична особа - резидент, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, здійснює залучення Клієнтів на обслуговування до Банку та має відкритий в Банку поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжних карток у Банку (далі - агентський картрахунок), крім фізичних осіб, шо зазначені в ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII.

Відповідальна особа установи Банку - працівник відділу продажів корпоративного бізнесу управління корпоративних продажів відділення категорії «А»; відділу організації продажів управління корпоративного банкінгу дирекції; управління організації продажів департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами, призначений директором дирекції/департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами відповідальним за ведення роботи з Агентами та/або Партнерами/Системними партнерами по залученню Клієнтів на обслуговування до Банку за продуктами корпоративного бізнесу.

Клієнт - юридична особа, що згідно з сегментацією, прийнятою в АБ «УКРГАЗБАНК», відноситься до сегменту корпоративного бізнесу, яка здійснює свою господарську діяльність відповідно до чинного законодавства України, розмістила кошти на вкладний (депозитний)/поточний рахунок, отримала кредит в Банку.

Партнер - юридична особа - резидент, фізична-особа - підприємець-резидент, які за родом своєї основної діяльності мають можливість залучати Клієнтів на обслуговування до Банку на постійній основі забезпечуючи тим самими потік Клентів до Банку.»;

- доповнено пункт 1.5 новими термінами в наступних значеннях, а саме:

«Вклад на вимогу - це грошові кошти, що розміщені Клієнтом в Банку на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу Клієнта або здійснення платежів за розпорядженням Клієнта.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається Банком Клієнту на договірній основі для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України.»;

- доповнено Розділ 1 «Загальні положення» новими пунктами 1.6-1.7 в такій редакції:

« 1.6. Агент при залученні кожного Клієнта на обслуговування до Банку зобов`язаний підписати та надати до Банку заяву-повідомлення про не відношення до осіб, зазначених в ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, за формою, наведеною в Додатку 2.8 до Положення.

1.7. Партнер-фізична особа підприємець, що здійснює господарську діяльність менше 12 місяців, при залучені кожного Клієнта на обслуговування до Банку зобов`язаний підписати та надати до Банку заяву-повідомлення за формою, наведено в Додатку 2.9. до Положення.»;

1.5. Змінено назву Розділу IV «Матеріальне стимулювання Агентів до залучення клієнтів за депозитними програмами корпоративного бізнесу» Положення та викладено в новій редакції.

Відповідно до змін, внесених рішенням від 17.09.2015 (протокол № 60):

- доповнено пункт 1.5 новим терміном згідно з алфавітним покажчиком в такій редакції:

«Група пов`язаних контрагентів (ГРІК) - два або більше контрагенти, що несуть спільний економічний ризик, за наявності хоча б однієї з таких умов:

а) один контрагент є власником істотної участі іншого (інших);

б) два або більше контрагенти мають хоча б одного спільного власника істотної участі

(незалежно від того, чи він є також клієнтом банку);

в) контрагенти використовують кредитні кошти для проведення спільної діяльності таким чином, що джерело повернення кредиту с для них спільним. Наприклад: мобілізація позичальниками коштів для придбання будь-якого активу (підприємства або іншого об`єкта власності) або для передавання коштів у кредит/користування іншій фізичній чи юридичній особі;

г) два або більше контрагенти використовують кредитні кошти, що отримані від банку, для передавання в кредит/користування іншій фізичній чи юридичній особі;

г) контрагенти використовують кредитні кошти, що отримані від банку, для передавання в кредит/користування тим контрагентам, яким також надано банком кредити. У цьому разі одним контрагентом уважаються всі контрагенти. що отримали кредити від банку;

д) контрагенти, та/або учасники, та/або учасники учасників контрагентів є асоційованими компаніями/дочірніми компаніям/асоційованими особами стосовно один одного;

е) контрагенти с асоційованими особами фізичної особи, зазначеної в пунктах 1 - 3, 5, 6 частини першої статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", а саме:

- контролери банку:

- особи, які мають істотну участь у банку, га особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку;

- керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку;

- особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку;

- керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб»;

- викладено Розділу IV «Матеріальне стимулювання Агентів та Партнерів за залучення Клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) або поточному рахунку в Банку» Положення в новій редакції.

Згідно зі змінами, внесеними рішенням від 22.10.2015 (протокол № 67) внесено зміни до пункту 4.6 Розділу IV Положення та викладено його в наступній редакції:

« 1.6. Агент/Партнер. який залучив Клієнта на обслуговування до Банку па розміщення коштів на вкладному (депозитному) або поточному рахунку, має право на отримання Плати за надання послуг Банку по залученню Клієнтів протягом Звітного періоду, якщо одночасно виконано наступні умови:

- між Банком та Агентом/Партнером підписано Акт наданих послуг за Звітний період відповідно до Договору про надання послуг;

- між Банком та Клієнтом укладено/пролонговано договір банківського строкового вкладу/банківського вкладу на вимогу на строк не менше ніж 31 (тридцять один) календарний день (строк депозиту розраховується у календарних днях, починаючи з дня укладання договору банківського строкового вкладу/банківського вкладу на вимогу та без врахування дня повернення депозиту) або договір банківського рахунку:

- середньоденний залишок по вкладному (депозитному)/поточному рахунку Клієнта за Звітний період становить 5 000 000,00 (п`ять мільйонів) гривень та більше, або у гривневому еквіваленті (по курсу НБУ, який діяв на кожен день протягом Звітного періоду, у випадку відкриття (депозитного)/поточного рахунку в іноземній валюті). Питання щодо отримання Плати за надання послуг Банку по залученню Клієнтів протягом Звітного періоду залежності від загальноґо середньоденного залишку по вкладним (депозитним)/поточним рахункам Клієнта або ГПК затверджуються окремими рішеннями комітету з питань управління активами та пасивами АБ «УКРГАЗБАНК».

Позивач ОСОБА_1 є власником 26 600 шт. акцій номінальною вартістю 1,00 грн кожна загальною номінальною вартістю 26 600,00 грн Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», що, зокрема, підтверджується листом АБ «Укргазбанк» № 124/12356/2023 від 06.04.2023.

Так, відповідачем повідомлено, що згідно з даними реєстру власників іменних цінних паперів АБ «УКРГАЗБАНК», складеного станом на 31.03.2023, отриманого Банком від ПАТ «Національний депозитарій України», ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) є власником простих іменних акцій ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК» (код за ) у кількості 26 600 шт., номінальною вартістю 1,00 грн. кожна, загальною номінальною вартістю 26 600,00 грн.

У процесі дематеріалізації (переведення випусків акцій з документарної форми існування у бездокументарну форму існування) ОСОБА_1 у 2010 році відкрито рахунок у цінних паперах у депозитарній установі АБ «УКРГАЗБАНК» та зараховано належні ОСОБА_1 цінні папери (права на цінні папери), а саме 26 600 простих іменних акцій згідно з інформацією, що містилась у обліковому реєстрі власників іменних цінних паперів АБ «УКРГАЗБАНК», складеному станом на дату припинення ведення реєстру - 20.12.2010, реєстроутримувачем - ТОВ «ПРАГА-РЕЄСТР».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 06.10.2022 на веб-сайті Національного антикорупційного бюро України розміщено повідомлення під назвою: «Посадовців «Укргазбанку» викрили на розкраданні понад 200 млн. грн.».

У подальшому, 24.10.2022 на веб-сайті Національного антикорупційного бюро України з`явилася публікація під назвою: «НАБУ розшукує підозрюваних у справі «Укрзагбанку», з відомостями про те, що : «Національне антикорупційне бюро України розшукує підозрюваних у кримінальному провадженні №0000143 від 20.02.2019 за фактами вчинення службовими особами АБ «Укргазбанк», у складі організованої групи, розтрати коштів цього банку, шляхом зловживання службовим становищем, та службового підроблення…», які, як зазначено в публікації, підозрюються «…у вчиненні злочину, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України…».

Крім того, у Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено низку судових рішень, ухвалених слідчими суддями Вищого антикорупційного суду та Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду у кримінальному провадженні №0000143.

Зокрема, в ухвалі слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.01.2023 у справі №991/6745/22 зазначено, що «…За версією досудового слідства, з метою вчинення злочину, учасниками організованої групи використано механізм матеріального стимулювання Агентів та/чи Партнерів, за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному(депозитному) та/або поточному рахунку в Банку, передбачений Положенням про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АТ «Укргазбанк», затвердженого Правлінням АБ «Укргазбанк» 25.09.2013 року, протокол №43.

З цією метою внесено зміни до вказаного Положення. 13.11.2014 року на засіданні Правління АБ «Укргазбанк» (протокол №53) затверджено внесення наступних змін: змінено назву «Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк» на «Положення про порядок роботи партнерами та агентами по залученню клієнтів на обслуговування до «Укргазбанк» за продуктами корпоративного бізнесу»; змінено термін «Клієнт», вказаний в п. 1.5 Розділу 1 «Загальні положення» Положення, шляхом прибрання норми щодо неможливості залучення «Агентами» та «Партнерами» державних підприємств та підприємств із участю держави у статутному капіталі як «Клієнтів», а також вказано, що «Клієнтом» є не тільки юридична особа, яка розмістила кошти на вкладному депозитному рахунку, а й на поточному рахунку; змінено термін «Партнер», вказаний в п.1.5 Розділу 1 «Загальні положення» Положення, а саме прибрані обмеження стосовно неможливості бути «Партнером» фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування; доповнено пункт 1.5. Розділу І «Загальні положення» Положення термінами, а саме «Вклад на вимогу», «Поточний рахунок»; змінено назву та викладено у новій редакції Розділ IV «Матеріальне стимулювання агентів/партнерів за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) та/або поточному рахунку в Банку». 17.09.2015 року на засіданні Правління АБ «Укргазбанк» (протокол №60) затверджено внесення наступних змін: доповнено п. 1.5 Розділ 1 «Загальні положення» Положення новим терміном «Група пов`язаних контрагентів» та визначено його зміст; 2) змінено назву та викладено у новій редакції Розділ IV «Матеріальне стимулювання агентів та партнерів за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) або поточному рахунку в Банку» Положення. 22.10.2015 року на засіданні Правління АБ «Укргазбанк» (протокол №67) затверджено внесення наступних змін: викладено в новій редакції п.4.7 Розділу IV «Матеріальне стимулювання агентів та партнерів за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) або поточному рахунку в Банку» Положення щодо порядку (формули) розрахунку суми плату «Агентам» та «Партнерам» за залучення на розміщення коштів на депозитних (вкладних) і поточних рахунках в Банку та виключено спосіб розрахунку суми, при якому розмір плати «Агентам», «Партнерам» визначався індивідуальними рішеннями Комітету з питань управління активами та пасивами АБ «Укргазбанк» по кожному «Агенту» та «Партнеру»…».

З ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.10.2022 у справі №991/4448/22 вбачається, що судом у судовому засіданні досліджувались матеріали кримінального провадження, а саме копії, зокрема «…Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк», затвердженого протоколом Правління АБ «Укргазбанк» від 25.09.2013 № 43 та змінами від 13.11.2014 № 53, від 25.09.2013 № 43, від 17.09.2015 № 60, від 22.10.2015 № 67, від 01.09.2016 № 43, від 28.12.2016 № 71, від 23.02.2017 № 8. Відповідно до внесених змін надано можливість виплати винагороди не тільки фізичним особам, а і фізичним особам-підприємцям, які перебували на спрощеній системі оподаткування, та юридичним особам за залучення державних підприємств та підприємств із участю держави у статутному капіталі на розміщення коштів на вкладних (депозитних) та поточних рахунках в АБ «Укргазбанк»; розширено як коло осіб, які могли отримувати винагороду від Банку, так і коло осіб, за залучення яких можна було отримати таку винагороду, так і коло банківських продуктів, за використання яких клієнтами можна було отримати винагороду від Банку; дозволено «Агентам» та «Партнерам» отримувати винагороду не тільки за залучення Клієнта на розміщення коштів на депозитному (вкладному) рахунку і поточному рахунку в Банку, а і за кошти, які знаходилися на депозитних (вкладних) і поточних рахунках групи пов`язаних контрагентів (ГПК), до якої Банк відносив «Агента» або «Партнера»; дозволено для обрахунку суми винагороди «Агентам» та «Партнерам» використовувати не лише кошти, розмішені конкретним Клієнтом на депозитних (вкладних) і поточних рахунках у Банку, а і кошти інших Клієнтів Банку, які були віднесені до групи пов`язаних контрагентів; дозволено не приймати в подальшому індивідуальні рішення Комітету з питань управління активами та пасивами АБ «Укргазбанк» щодо погодження умов співпраці по кожному «Агенту» і «Партнеру» і отже виключити з процедури документального оформлення співпраці «Агентів»/«Партнерів» та Банку членів Правління АБ «Укргазбанк», які входили до складу вказаного Комітету…».

Посилаючись на те, що оскільки судовими рішеннями, постановленими слідчими суддями Вищого антикорупційного суду, які набрали законної сили, підтверджується, що рішеннями Правління відповідача вносились зміни до Положення, які були використані з метою незаконного виведення коштів відповідача, позивач вважає, що рішення Правління АБ «Укргазбанк» від 13.11.2014 (оформлене протоколом №53), від 17.09.2015 (оформлене протоколом №60), від 22.10.2015 (оформлене протоколом №67) є недійсними. Також позивач посилається на те, що незаконне виведення коштів відповідача безпосередньо зменшує його прибуток на відповідну суму збитків, що очевидним чином негативно впливає на корпоративні права позивача та порушує ці права. Оскільки Положення є чинними, у тому числі в частині, що з огляду на встановлені слідчими суддями Вищого антикорупційного суду обставинами, є протиправною, то дія оскаржуваних рішень на теперішній час, а також можливість і подальшого використання Положення для виведення коштів відповідача, порушують права та інтереси позивача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку Суд спирається на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17).

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (пункт 5.6. постанови Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/18962/20).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та / або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право та / або охоронюваний законом інтерес порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та / або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права / інтересу. У свою чергу, суд має перевірити ці доводи позивача, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Наведений висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18 (пункти 8.1 - 8.5 постанови).

Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес (п.119 постанови Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні (п.120 постанови Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 924/344/20, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

У корпоративних відносинах об`єктом захисту виступають корпоративні права учасника товариства. Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, зокрема, включаючи право на участь в управлінні акціонерним товариством (пункт 1 частини першої статті 25 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов`язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі статті 55 Конституції України.

Рішення загальних зборів та інших органів управління господарського товариства, що за своєю правовою природою є актами, дійсні, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше.

Таких висновків Верховний Суд дійшов при розгляді інших корпоративних спорів. Зокрема у постанові від 22.08.2018 у справі № 925/715/17 суд касаційної інстанції зазначив, що учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов`язкові для виконання рішення.

Рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства.

Такі висновки узгоджуються із ст. 50 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, який був чинним на час прийняття оскаржуваних рішень, за ч. 1 якої у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду. Аналогічне положення передбачено у ч. 1 ст. 61 чинного на даний час Закону України «Про акціонерні товариства» від 27 липня 2022 року № 2465-IX.

Позивач є акціонером АБ «Укргазбанк» на теперішній час і на момент прийняття оскаржуваних рішень є власником акцій Банку, тобто володів та володіє корпоративними правами щодо АБ «Укргазбанк».

За ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, яка була чанна на час прийняття оскаржуваних рішень, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права - це сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами (п. 8 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року № 514-VI, чинний на час внесення змін до Положення).

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про акціонерні товариства» кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на:

1) участь в управлінні акціонерним товариством;

2) отримання дивідендів;

3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства;

4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувані рішення Правління Відповідача прийняті без участі Позивача. На веб-сайті Відповідача вони не оприлюднені, а про їх наявність та використання у схемі незаконного виведення коштів Позивачу стало відомо лише після оприлюднення відповідної інформації на веб-сайті Національного антикорупційного бюро України (тобто з 06 жовтня 2022 року) та судових рішень Вищого антикорупційного суду в кримінальному провадженні № 0000143 від 20 лютого 2019 року (тобто з 13 жовтня 2022 року).

Водночас незаконне, на думку позивача, виведення коштів Відповідача безпосередньо зменшує його прибуток на відповідну суму збитків, що очевидним чином негативно впливає на корпоративні права Позивача та порушує ці права. Зазначене дає підстави Позивачу звернутися за захистом своїх прав до суду.

У відповіді на відзив вказано на те, що у зв`язку з необхідністю покриття збитків та недостатністю доходів для покриття всіх збитків і виконання нормативів виплати дивідендів не проводилися за підсумками 2015 - 2019 років. Отже, на думку позивача, прийняття оскаржуваних рішень, які стали передумовою для протиправного виведення коштів Відповідача, прямо вплинуло на рівень прибутковості АБ «Укргазбанк» та очевидним чином негативно відобразилося на реалізації позивачем своїх корпоративних прав, зокрема права на отримання частини прибутку у вигляді дивідендів.

У зв`язку з тим, що порушення прав позивач вбачає саме як наслідок прийняття незаконних рішень Правління відповідача, він вважає визнання таких рішень недійсними належним та ефективним способом захисту.

Таким чином, позивач, звертаючись із позовом, вважав порушеними свої права на участь в управлінні АБ «Укргазбанк» і майнові права у вигляді неотримання дивідендів.

Відповідач заперечив проти таких доводів, зазначивши, що позивач не довів у позові порушення його прав вказаними рішення Правління Банку. Позивачем не надано жодного доказу, що відбулось незаконне виведення коштів з Банку і що Банку завдано збитки ймовірно незаконним виведенням коштів. Не надано доказів підтверджуючих можливу суму цих збитків. Крім того, позивачем не надано доказів (документів, розрахунків, тощо), які підтверджують негативний вплив вказаних оскаржуваних документів на його корпоративні права. З наданих позивачем протоколів загальних зборів акціонерів в цілому вбачається, що діяльність Банку була збитковою за певний період і позивачем не доведено збитковість Банку внаслідок прийняття оскаржуваних протоколів правління Банку.

Оцінюючи такі доводи, слід дійти висновку, що як акціонер позивач володіє правами на участь в управлінні АБ «Укргазбанк» і отримання дивідендів. Він вправі оскаржувати рішення органів управління Банку, доводячи порушення його корпоративних прав. Такий спосіб захисту прав та законних інтересів відповідає вимогам закону та правовим висновкам Верховного Суду.

Водночас лише незаконне по суті рішення органу управління або таке, що прийнято з недотриманням відповідної процедури, може призвести до порушення охоронюваних законом прав та інтересів власника корпоративних прав.

Отже, оцінка наявності чи відсутності негативного впливу на права та інтереси позивача, що надає йому право на отримання захисту у виді визнання недійсними рішень Правління АБ «Укргазбанк», залежить від установлення протиправності прийнятих рішень.

Оцінюючи процедуру прийняття оскаржуваних рішень, виходячи з поданих сторонами доказів, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 59 цього Закону кількісний склад виконавчого органу, порядок призначення його членів визначаються статутом товариства. Порядок скликання та проведення засідань колегіального виконавчого органу встановлюється статутом або положенням про виконавчий орган акціонерного товариства.

Кожний член колегіального виконавчого органу має право вимагати проведення засідання колегіального виконавчого органу та вносити питання до порядку денного засідання.

Члени наглядової ради, а також представник профспілкового або іншого уповноваженого трудовим колективом органу, який підписав колективний договір від імені трудового колективу, мають право бути присутніми на засіданнях колегіального виконавчого органу. Статутом може бути надано право іншим особам бути присутніми на засіданні колегіального виконавчого органу.

На засіданні колегіального виконавчого органу ведеться протокол. Протокол засідання колегіального виконавчого органу підписується головуючим та надається за вимогою для ознайомлення члену колегіального виконавчого органу, члену наглядової ради або представнику профспілкового чи іншого уповноваженого трудовим колективом органу, який підписав колективний договір від імені трудового колективу. Статутом акціонерного товариства може бути надано право іншим особам отримувати протокол засідання колегіального виконавчого органу для ознайомлення.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій протоколу № 53 від 13.11.2014 та витягів з протоколів № 60 від 17.09.2015 та № 67 від 22.10.2015 на відповідних засіданнях були присутні 8 членів Правління АБ «Укргазбанк», кворум для проведення засідань та прийняття рішень був наявний. На засіданнях також були присутні інші працівники Банку. За прийняття рішення про затвердження зазначених змін у кожному випадку голосували всі присутні на засіданні 8 членів Правління.

Позивачем у позовній заяві не зазначено про порушення процедури прийняття оскаржуваних рішень, визначеної Законом України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, Законом України «Про банки і банківську діяльність», іншими законодавчими чи підзаконними актами, статутом чи положенням про правління АБ «Укргазбанк», і не надано відповідних доказів.

Позивач не був членом правління чи запрошеною на засідання особою, і його присутність на засіданнях, на яких приймалися оскаржувані рішення не є обов`язковою за законом. Також він не зазначив, що бажав взяти участь у засіданнях, однак його в цьому протиправно відмовили.

Таким чином, позивач в контексті поданого ним позову та позовних вимог у даному випадку не довів порушення його права на участь в управлінні АБ «Укргазбанк».

На підставі поданих сторонами доказів також не встановлено порушення процедури прийняття рішень Правління АБ «Укргазбанк» від 13.11.2014 (оформлене протоколом № 53), від 17.09.2015 (оформлене протоколом № 60) та від 22.10.2015 (оформлене протоколом № 67), якими внесено зміни до Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в AT «Укргазбанк», затвердженого Правлінням АБ «УКРГАЗБАНК» від 25.09.2013 (оформлене протоколом протокол № 43).

Оцінюючи дотримання при прийнятті оскаржуваних рішень компетенції Правління відповідача, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції, чиннній на час прийняття оскаржуваних рішень, до компетенції правління банку належать такі функції:

1) забезпечення підготовки для затвердження радою банку проектів бюджету банку, стратегії та бізнес-плану розвитку банку;

2) реалізація стратегії та бізнес-плану розвитку банку;

3) визначення форми та встановлення порядку моніторингу діяльності банку;

4) реалізація стратегії та політики управління ризиками, затвердженої радою банку, забезпечення впровадження процедур виявлення, оцінки, контролю та моніторингу ризиків;

5) формування визначеної радою банку організаційної структури банку;

6) розроблення положень, що регламентують діяльність структурних і відокремлених підрозділів банку згідно із стратегією розвитку банку;

7) забезпечення безпеки інформаційних систем банку і систем, що застосовуються для зберігання активів клієнтів;

8) інформування ради банку про показники діяльності банку, виявлені порушення законодавства, внутрішніх положень банку та про будь-яке погіршення фінансового стану банку або про загрозу такого погіршення, про рівень ризиків, що виникають у ході діяльності банку;

9) вирішення інших питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю банку, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників банку та ради банку.

Прийняття Положення та змін до нього, які стосуються поточної діяльності АБ «Укргазбанку» та регламентують окремі аспекти взаємодії його структурних і відокремлених підрозділів щодо залучення Клієнтів Банку, відноситься до компетенції Правління Банку та не належить до виключної компетенції загальних зборів акціонерів та наглядової ради АБ «Укргазбанк», визначеної ст. ст. 33, 52 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року № 514-VI та ст. 38 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у відповідній редакції.

Позивач не надав доказів порушення при прийнятті оскаржуваних рішень компетенції Правління АБ «Укргазбанк», визначеної вказаними законами чи статутом та іншими внутрішніми актами Банку.

З огляду на викладене усд доходить висновку про те, що оскаржувані рішення прийнято в межах компетенції Правління АБ «Укргазбанк».

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві зазначив, що 06.10.2022 року на веб-сайті Національного антикорупційного бюро України розміщено повідомлення під назвою: «Посадовців «Укргазбанку» викрили на розкраданні понад 200 млн грн».

Згідно з повідомленням, «НАБУ та САП викрили організовану групу на чолі з колишнім головою правління ПАТ АБ «Укргазбанк», яка упродовж 2014-2019 рр. незаконно вивела з фінансової установи 206 млн грн. 6 жовтня 2022 року п`яти учасникам цієї групи повідомили про підозру у розтраті шляхом зловживання своїм службовим становищем коштів «Укргазбанку» та у службовому підробленні. Дії посадовців «Укргазбанку» кваліфіковані*:

голова правління - ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України

два заступники голови правління - ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України

директор департаменту по роботі з корпоративними віп-клієнтами - ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України

заступник директора департаменту по роботі з корпоративними віп-клієнтами - ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України

*посади вказані на момент вчинення злочину».

Крім того, як поінформовано правоохоронними органами: «Слідство встановило, що посадовці «Укргазбанку» у листопаді 2014 році запровадили схему виведення коштів із держбанку через сплату послуг псевдопосередникам нібито за залучення коштів великого бізнесу та державних установ і підприємств.

Насправді ж посередництво відбувалося лише на папері: клієнти розміщували кошти в державному «Укргазбанку» на депозити за власною ініціативою або ж згідно з порядком, запровадженим для держсектору Кабміном. Натомість держбанк, на підставі фіктивних актів виконаних робіт, справно сплачував псевдопосередникам за послуги, які ті ніколи не надавали, та про яких більшість клієнтів банку навіть не знала.

Псевдопосередниками ж виявилися фізичні особи-підприємці, самозайняті та юридичні особи. Більшість із них зареєстрували виключно для участі у наведеній схемі: після отримання коштів ці суб`єкти припиняли свою діяльність, і не здійснювали іншої активності, крім зазначеної у фіктивних актах виконання послуг».

У подальшому, 24.10.2022, на веб-сайті Національного антикорупційного бюро України з`явилася публікація під назвою: «НАБУ розшукує підозрюваних у справі «Укргазбанку» [Додаток 7], з відомостями про те, що: «Національне антикорупційне бюро України розшукує підозрюваних у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 за фактами вчинення службовими особами АБ «Укргазбанк», у складі організованої групи, розтрати коштів цього банку, шляхом зловживання службовим становищем, та службового підроблення», які, як зазначено в публікації, підозрюються «у вчиненні злочину, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України».

У Єдиному державному реєстрі судових рішень в порядку, передбаченому ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», оприлюднено низку судових рішень, ухвалених слідчими суддями Вищого антикорупційного суду та Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду у кримінальному провадженні № 0000143, які, на думку позивача, підтверджують протиправність оскаржуваних рішень.

Згідно з доводами позивача, зазначені ухвали слідчих суддів Вищого антикорупційного суду як судові рішення, що набрали законної сили, є за змістом ст. ст. 76 - 78 ГПК України належними, допустимими і достовірними доказами, що підтверджують наведені нижче обставини:

- Національним антикорупційним бюро України та Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою викрито організовану групу з посадових осіб Відповідача, яка упродовж 2014 - 2019 років незаконно вивела з фінансової установи 206 млн грн шляхом запровадження схеми виведення коштів через сплату послуг посередникам за залучення коштів.

- Із зазначеною метою використано механізм матеріального стимулювання Агентів та/чи Партнерів за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) та/або поточному рахунку в Банку, передбачений Положенням про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АТ «Укргазбанк», затвердженим Правлінням Відповідача 25.09.2013 (протокол № 43) (далі - Положення).

- До вказаного Положення вносились зміни, які забезпечували можливість розтрати коштів, зокрема:

1. 13.11.2014 на засіданні Правління Відповідача (протокол № 53) затверджено внесення наступних змін:

2. змінено назву «Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «Укргазбанк» на «Положення про порядок роботи партнерами та агентами по залученню клієнтів на обслуговування до «Укргазбанк» за продуктами корпоративного бізнесу»;

3. змінено термін «Клієнт», вказаний в п. 1.5 Розділу 1 «Загальні положення» Положення, шляхом прибрання норми щодо неможливості залучення «Агентами» та «Партнерами» державних підприємств та підприємств із участю держави у статутному капіталі як «Клієнтів», а також вказано, що «Клієнтом» є не тільки юридична особа, яка розмістила кошти на вкладному депозитному рахунку, а й на поточному рахунку;

4. змінено термін «Партнер», вказаний в п. 1.5 Розділу 1 «Загальні положення» Положення, а саме прибрані обмеження стосовно неможливості бути «Партнером» фізичній особі - підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування;

5. доповнено пункт 1.5. Розділу І «Загальні положення» Положення термінами, а саме «Вклад на вимогу», «Поточний рахунок»;

6. змінено назву та викладено у новій редакції Розділ IV «Матеріальне стимулювання агентів/партнерів за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) та/або поточному рахунку в Банку».

7. 17.09.2015 на засіданні Правління Відповідача (протокол № 60) затверджено внесення наступних змін:

8. доповнено п. 1.5 Розділ 1 «Загальні положення» Положення новим терміном «Група пов`язаних контрагентів» та визначено його зміст;

9. змінено назву та викладено у новій редакції Розділ IV «Матеріальне стимулювання агентів та партнерів за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) або поточному рахунку в Банку» Положення.

10. 22.10.2015 на засіданні Правління Відповідача (протокол № 67) затверджено внесення наступних змін:

11. викладено в новій редакції п. 4.7 Розділу IV «Матеріальне стимулювання агентів та партнерів за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) або поточному рахунку в Банку» Положення щодо порядку (формули) розрахунку суми плату «Агентам» та «Партнерам» за залучення на розміщення коштів на депозитних (вкладних) і поточних рахунках в Банку та виключено спосіб розрахунку суми, при якому розмір плати «Агентам», «Партнерам» визначався індивідуальними рішеннями Комітету з питань управління активами та пасивами АБ «Укргазбанк» по кожному «Агенту» та «Партнеру».

На переконання позивача у справі, відповідно до внесених змін:

- надано можливість виплати винагороди не тільки фізичним особам, а і фізичним особам - підприємцям, які перебували на спрощеній системі оподаткування, та юридичним особам за залучення державних підприємств та підприємств із участю держави у статутному капіталі на розміщення коштів на вкладних (депозитних) та поточних рахунках в АБ «Укргазбанк»;

- розширено як коло осіб, які могли отримувати винагороду від Банку, так і коло осіб, за залучення яких можна було отримати таку винагороду, а також перелік банківських продуктів, за використання яких клієнтами можна було отримати винагороду від Банку;

- дозволено «Агентам» та «Партнерам» отримувати винагороду не тільки за залучення Клієнта на розміщення коштів на депозитному (вкладному) рахунку і поточному рахунку в Банку, а і за кошти, які знаходилися на депозитних (вкладних) і поточних рахунках групи пов`язаних контрагентів (ГПК), до якої Банк відносив «Агента» або «Партнера»;

- дозволено для обрахунку суми винагороди «Агентам» та «Партнерам» використовувати не лише кошти, розмішені конкретним Клієнтом на депозитних (вкладних) і поточних рахунках у Банку, а і кошти інших Клієнтів Банку, які були віднесені до групи пов`язаних контрагентів;

- дозволено не приймати в подальшому індивідуальні рішення Комітету з питань управління активами та пасивами АБ «Укргазбанк» щодо погодження умов співпраці по кожному «Агенту» і «Партнеру» і, отже, виключити з процедури документального оформлення співпраці «Агентів»/«Партнерів» та Банку членів Правління АБ «Укргазбанк», які входили до складу вказаного Комітету.

Нормативно позивач свої доводи обґрунтував посиланням на ч. ч. 1, 2 ст. 58 Закону України від 17.09.2008 № 514-VI «Про акціонерні товариства» (в редакції, чинній на час внесення змін до Положення) та ч. 1 ст. 40 Закону України від 07.12.2000 № 2121-III «Про банки і банківську діяльність», а документально - наведеними вище судовими рішеннями Вищого антикорупційного суду України.

Оцінюючи наведені вище доводи, суд зазначає таке.

Відповідно до наведених правових висновків Верховного Суду рішення органу управління товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства.

З урахуванням приписів ст. 50 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року № 514-VI, така невідповідність буде мати місце, якщо рішення органу управління (по суті) або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи іншого внутрішнього документа акціонерного товариства.

Порушення рішенням закону проявляється в тому, що зміст оскаржуваного рішення суперечить імперативним вимогам законодавства (у тому числі підзаконним та локальним правовим актам), які містять обов`язкові до виконання приписи, вказівки, заборони, що в категоричній визначають можливу норму поведінки та не надають права діяти інакшим чином, ніж зазначено у відповідному акті.

Як вбачається зі змісту Положення (пункт 1.2), його розроблено на підставі та у відповідності до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та інших органів державної влади, Статуту Банку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач у позовній заяві та відповіді на відзив не зазначив конкретні норми чинного законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України та інших органів державної влади, Статуту Банку чи інших нормативно-правових (у тому числі локальних) актів, яким зміни до Положення, внесені оскаржуваними рішенням, не відповідають (суперечать).

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 58 Закону України від 17.09.2008 № 514-VI «Про акціонерні товариства» (в редакції, чинній на час внесення змін до Положення) виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом».

Частинами 1 - 3 ст. 40 Закону України від 07.12.2000 № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» в редакції, яка була чинною на час прийняття першого з оскаржуваних рішень - від 13 листопада 2014 року (оформлене протоколом № 53), передбачено, що Правління (рада директорів) банку є виконавчим органом банку, здійснює управління поточною діяльністю банку, формування фондів, необхідних для статутної діяльності банку, та несе відповідальність за ефективність його роботи згідно з принципами та порядком, встановленими статутом банку, рішеннями загальних зборів учасників і спостережної ради банку. У межах своєї компетенції правління (рада директорів) діє від імені банку, підзвітне загальним зборам учасників та спостережній раді банку. Правління (рада директорів) банку діє на підставі положення, що затверджується загальними зборами учасників чи спостережною радою банку.

У подальшому, на час прийняття рішень від 17.09.2015 (протокол № 60) та від 22 жовтня 2015 року (протокол № 67), такі приписи виключено шляхом викладення ст. 40 зазначеного Закону в новій редакції.

Таким чином, зазначені норми закону містять загальні вимоги, які передбачають в цілому підлеглість діяльності правління акціонерного товариства (банку) вимогам законодавства, статуту товариства (банку) та положення про правління. Підзвітність загальним зборам акціонерів та наглядовій (спостережній) раді означає, що правління товариства (банку) у своїй діяльності та при прийнятті рішень повинно враховувати і керуватися рішеннями вказаних органів управління.

Позивачем не вказано, яким конкретно вимогам законодавства, статуту товариства (банку), положення про правління, а також яким рішенням загальних зборів акціонерів та наглядової ради АБ «Укргазбанк» суперечать оскаржувані рішення Правління відповідача.

За змістом положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини першої ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

За частиною другою вказаної статті предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України визначено критерії допустимості доказів, згідно з якими обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Додані до позовної заяви копії розміщених на веб-сайті Національного антикорупційного бюро України повідомлень від 06.10.2022 під назвою «Посадовців «Укргазбанку» викрили на розкраданні понад 200 млн грн» та від 24.10.2022 під назвою «НАБУ розшукує підозрюваних у справі «Укргазбанку» не є належними для цієї справи доказами, оскільки не містять жодних відомостей незаконність (невідповідність конкретним нормам законодавства) оскаржуваних рішень.

Крім того, такі повідомлення не можуть в контексті цієї справи вважатися допустимими доказами, оскільки такі повідомлення слугують виключно для інформування громадськості про діяльність Національного антикорупційного бюро України, однак не можуть підтверджувати законність чи протиправність тих чи інших рішень, дій чи бездіяльності.

Стосовно долучених до позовної заяви ухвал Вищого антикорупційного суду слід урахувати наступне.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Необхідність урахування судових рішень інших судів, а також межі преюдиційності для господарського суду визначаються приписами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, виключно зазначені види ухвалених у кримінальному судочинстві судових рішень повинні в обов`язковому порядку враховуватися господарським судом при розгляді справи.

Відповідно до ст. 369 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали. Суд касаційної інстанції у випадках, передбачених цим Кодексом, приймає постанови.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 зазначеного Кодексу слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Аналіз окремих положень КПК України дозволяє зробити однозначний висновок, що реалізація слідчим суддею функції судового контролю під час кримінального провадження здійснюється шляхом прийняття процесуальних рішень (ч. 1 ст. 110 КПК України), а зовнішньою формою таких процесуальних рішень є відповідні ухвали слідчого судді (розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження», глави 20 «Слідчі дії», 21 «Негласні слідчі (розшукові) дії», параграфу 4 «Продовження строку досудового розслідування» глави 24 «Закінчення досудового розслідування. Продовження строку досудового розслідування», 24-1 «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень», 26 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» розділу ІІІ «Досудове розслідування»).

Таким чином, ухвали слідчих суддів є судовими рішеннями з процесуальних питань, а не рішеннями по суті. Вказані позивачем судові рішення Вищого антикорупційного суду України стосувалися виключно здійснення процесуальних дій під час здійснення досудового розслідування, а тому не можуть бути доказами тверджень позивача щодо суті позовних вимог.

Доказів, які могли би підтверджувати доводи про невідповідність вимогам законодавства оскаржуваних рішень Правління АБ «Укргазбанк», позивачем не надано.

Таким чином, оскаржувані рішення Правління АБ «УКРГАЗБАНК»: 1) від 13 листопада 2014 року (оформлене протоколом № 53); 2) від 17 вересня 2015 року (оформлене протоколом № 60); 3) від 22 жовтня 2015 року (оформлене протоколом № 67), якими внесено зміни до Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в AT «Укргазбанк», затвердженого Правлінням АБ «УКРГАЗБАНК» від 25.09.2013 (оформлене протоколом протокол № 43), - є законними (такими, що по суті відповідають вимогам законодавства) і такими, що прийняті з дотриманням процедури прийняття рішень виконавчого органу акціонерного товариства та в межах його компетенції.

Якщо звернутися до звернутися до змісту указаних судових рішень - ухвали Вищого антикорупційного суду України від 11.01.2023 № 991/6745/22, ухвали вказаного суду від 14.12.2022 у справі № 991/6119/22, ухвали від 12.10.2022 у справі № 991/4448/22ухвали від 07.12.2022 № 991/6079/22, то слід зауважити, що наведені судові рішення містять у собі лише обставини, викладені в процесуальних документах - підозрах та клопотаннях, які відображають версію слідчих органів на стадії досудового розслідування. Вказані судові рішення не є рішеннями по суті спору і не є преюдиціальними, не встановлюють жоден із фактів, на які посилається у позові позивач.

Слідчими суддями кримінальна справа не розглядалася по суті та не ухвалювалося відповідне рішення у вигляді вироку, ними не встановлювалися обставини щодо законності чи протиправності оскаржуваних рішень Правління відповідача.

Як встановлено з текстів ухвал, слідчі судді не надавали власну оцінку правомірності внесення змін до Положення оскаржуваними рішеннями, а лише констатували викладення погляду на обставини справи зі сторони правоохоронних органів, а також зазначали надані ними документи.

Вищий антикорупційний суд не ухвалював вироків у цьому кримінальному провадженні, не встановлював протиправності будь-яких рішень Правління та затверджених внутрішніх нормативних актів банку. Позивачем не надано жодного доказу, що відбулось незаконне виведення коштів з банку.

Більше того, у текстах ухвал не вказано норм законодавства, яким оскаржувані рішення суперечать, окрім як зазначення кримінального закону, за яким зареєстровано кримінальне провадження та оголошено підозру.

Водночас ч. 1 ст. 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, зміст підозр, клопотань органів досудового слідства та прокуратури, а також ухвал слідчих суддів жодним чином не свідчить про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, а отже, і про законність/незаконність рішень Правління АБ «Укргазбанк».

Позивач посилається на те, що внаслідок внесення вказаних вище змін до Положення відбулось незаконне виведення коштів відповідача та зменшено його прибуток на відповідну суму збитків, що очевидним чином негативно впливає на корпоративні права позивача та порушує ці права. Втім позивач не наводить, в чому саме полягало порушення його прав та / або законних інтересів з урахуванням змісту ухвалених рішень Правління ПАТ АБ «Укргазбанк» та яким чином визнання недійсними вказаних рішень може захистити (відновити) порушене право чи інтерес позивача.

Також позивачем не надано жодного документу, що банку завдано збитки через незаконне виведення коштів у зв`язку із внесенням змін до вказаного вище Положення, не надано доказів, підтверджуючих можливу суму цих збитків.

Крім того, позивачем не надано доказів, які підтверджують негативний вплив вказаних рішень Правління ПАТ АБ «Укргазбанк» на його корпоративні права.

Оскільки законні рішення відповідача не можуть призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів, не вбачається підстав додатково надавати оцінку запереченням відповідача про відсутність порушення прав позивача внаслідок прийняття оскаржуваних рішень Правління АБ «Укргазбанк».

Крім того, слід критично оцінити аргументи відповідача про те, що в позові належить відмовити через втрату чинності Положенням, позаяк предметом оскарження є рішення Правління АБ «УКРГАЗБАНК» від 13.11.2014, від 17.09.2015 та від 22.10.2015, а не саме Положення про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в AT «Укргазбанк».

Водночас відповідач не надав доказів скасування, визнання недійсними чи визнання такими, що втратили чинність, наведених вище рішень Правління АБ «Укргазбанк», якими могли би бути відповідні судові рішення або рішення органів управління самого відповідача.

Крім того, такі доводи відповідача не спростовують викладені висновки про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

З огляду на вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 14.08.2023

Суддя Владислав ДЕМИДОВ