ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023м. ДніпроСправа № 904/3376/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7", Дніпро

позивача -2: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕСАН", Дніпро

позивача -3: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ", Дніпро

до відповідача -1:Дніпровської міської ради, Дніпро

відповідача -2: Комунального підприємства "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради, Дніпро

відповідача -3: Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Дніпро

про відшкодування збитків у розмірі 49 341 375, 60 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Мазнов Д.С.

Представники:

від позивача1, 2, 3 Крюкова Д.О. ордер адвокат

від відповідача-1 Дика Н.В. посвідчення представник

від відповідача-2 Марченко В.А. ордер адвокат

від відповідача-3 Максименко С.М. посвідчення представник

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7", Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЕСАН" та Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ" звернулись до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпровської міської ради та Комунального підприємства "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради і просили суд:

- стягнути з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СІЛЛ збитки в сумі 24 763 140,00 грн;

- стягнути з Комунального підприємства Дніпровські активи Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СІЛЛ збитки в сумі 162 105,11 грн;

- стягнути з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЕСАН збитки в сумі 5 322 526,00 грн;

- стягнути з Комунального підприємства Дніпровські активи Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЕСАН збитки в сумі 149 050,58 грн;

- cтягнути з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕТРАГРАММАТОН 7 збитки в сумі 18 720 851,00 грн;

- cтягнути з Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕТРАГРАММАТОН 7 збитки в сумі 188 233,40 грн.

Від позивачів 12.10.2022 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою від 12.10.2022 по справі № 904/3376/22 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15.11.2022.

Відповідач-2 подав до суду 14.10.2022 клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідач-2 подав до суду 01.11.2022 клопотання про продовження строку для подання відзиву по справі.

Відповідач-2 подав до суду 10.11.2022 відзив на позовну заяву.

Відповідач-1 подав до суду 14.11.2022 клопотання про продовження строку для подання відзиву по справі.

Від позивачів 15.11.2022 надійшли клопотання про стягнення судових витрат.

Від позивачів 15.11.2022 надійшли заперечення на клопотання про продовження строку на подання відзиву.

Протокольною ухвалою від 15.11.2022 оголошено перерву до 06.12.2022.

Від позивачів 30.11.2022 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просять:

- стягнути з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» збитки в сумі 24 763 140,00 грн;

- стягнути з Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» збитки в сумі 182 665, 75 грн;

- стягнути з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» збитки в сумі 5 322 526,00 грн;

- стягнути з Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» збитки в сумі 162 979, 97 грн;

- стягнути з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» збитки в сумі 18 720 851, 00 грн;

- стягнути з Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» збитки в сумі 189 212, 89 грн.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7" 01.12.2022 надійшла відповідь на відзив відповідача-2.

Від відповідача-3 надійшли 05.12.2022 письмові пояснення на позовну заяву.

Відповідач-1 подав до суду 05.12.2022 відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою від 06.12.2022 оголошено перерву до 17.01.2023.

Від відповідача-2 надійшли 13.12.2022 надійшли заперечення та відзив на позовну заяву.

Від позивачів 19.12.2022 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-1.

Відповідач-1 подав до суду 13.01.2023 заперечення.

Відповідач-1 подав до суду 16.01.2023 заяву про виклик свідків.

Від позивачів 17.01.2023 надійшла заява по справі.

Протокольною ухвалою від 17.01.2023 оголошено перерву до 07.02.2023.

Від відповідача-1 до суду 02.02.2023 надійшли заперечення та клопотання про витребування доказів.

Від позивачів 06.02.2023 надійшла заява по справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 клопотання Дніпровської міської ради про виклик експертів та про витребування доказів залишено без задоволення.

Протокольною ухвалою від 07.02.2023 оголошено перерву до 01.03.2023.

Від позивачів 06.03.2023 надійшла заява про збільшення позовних вимог та залучення співвідповідача - Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, виключивши його зі складу третіх осіб, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В заяві про уточнення позовних вимог позивачі просять:

- стягнути з виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» збитки в сумі 24 763 140,00 грн шляхом їх безспірного списання з відкритих казначейських рахунків Дніпровської міської ради;

- стягнути з Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» збитки в сумі 182 665, 75 грн;

- стягнути з виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» збитки в сумі 5 322 526,00 грн шляхом їх безспірного списання з відкритих казначейських рахунків Дніпровської міської ради;

- стягнути з Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» збитки в сумі 162 979, 97 грн;

- стягнути з виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» збитки в сумі 18 720 851, 00 грн шляхом їх безспірного списання з відкритих казначейських рахунків Дніпровської міської ради;

- стягнути з Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» збитки в сумі 189 212, 89 грн;

- зобов`язати Дніпровську міську раду вжити заходів, направлених на стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» суми присуджених збитків, у тому числі шляхом прийняття рішення про виділення коштів, необхідних для виплати суми присуджених збитків.

01.03.2023 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Золотарьової Я.С. на лікарняному з 27.02.2023 по 03.03.2023 згідно із розпорядженням голови суду В.О. Татарчука № 19 від 27.02.2023.

Ухвалою господарського суду від 07.03.2023 призначено підготовче засідання на 29.03.2023.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2023 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7", Товариства з обмеженою відповідальністю"АЛЕСАН" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ" про уточнення позовних вимог та вирішено здійснювати розгляд справи № 904/3376/22 в межах цієї заяви.

Залучено до участі у справі № 904/3376/19 відповідача 3: Виконавчий комітет Дніпровської міської ради (проспект Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000, код 0405092).

Протокольною ухвалою від 29.03.2023 оголошено перерву до 20.04.2023.

10.04.2023 від відповідача-3 надійшов відзив на уточнену позовну заяву.

20.04.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив на уточнену позовну заяву.

Ухвалою господарського суду від 20.04.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 18.05.2023.

В судовому засіданні 18.05.2023 розпочато розгляд справи по суті.

Протокольною ухвалою суду від 18.05.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.06.2023.

Протокольною ухвалою суду від 15.06.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 05.07.2023.

Протокольною ухвалою суду від 05.07.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.08.2023.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Судова система не припиняє працювати, але значна кількість повітряних тривог, відключення електроенергії, відсутність фінансування на поштові відправлення, призводить до збільшення часу розгляду судових справ.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

У судовому засіданні 10.08.2023 продовжено розгляд справи по суті.

Під час розгляду справи по суті заслухано виступи представників позивачів та відповідачів, встановлено обставини справи та досліджено докази, наявні у матеріалах справи. Під час судових дебатів представник позивачів просив позов задовольнити повністю, з підстав, викладених у заявах по суті, представники відповідачів просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 10.08.2023 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивачів, викладена у позові

В обґрунтування позовної заяви позивачі зазначають, що вони є розповсюджувачами зовнішньої реклами, мають діючі дозволи на розміщення зовнішньої реклами, які видані на підставі рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради, та договори про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

Відповідачем 3 було прийнято незаконне рішення щодо демонтажу належних позивачам рекламних конструкцій, внаслідок чого їх було знищено.

В подальшому позивачами було оскаржено рішення відповідача 3 в судовому порядку. Рішенням суду, яке набрало законної сили було визнано протиправним та скасоване.

З огляду на викладене, позивачі вважають, що внаслідок фактичного знищення рекламних конструкцій на підставі оскаржуваного рішення, у позивача 1 наявні підстави пред`являти відповідачам вимогу щодо стягнення збитків.

Розмір збитків, спричинених знищенням рекламних засобів підтверджується висновками експертиз, які долучені до матеріалів справи.

Крім того позивачі заявляють до стягнення збитки, у вигляді штрафів, які позивачі змушені були сплатити своїм контрагентам внаслідок невиконання ними своїх зобов`язань за договорами.

Також позивачі заявляють до стягнення збитки у вигляді упущеної вигоди, яка дорівнює сумі прибутку, яку б позивачі отримали, якщо б виконали договори, які були укладені ними з контрагентами.

З відповідача 2 позивачі просять стягнути збитки з огляду на те, що між ним та позивачами укладені договори на тимчасове розміщення рекламних засобів. Відповідачем 3 здійснюються заходи щодо стягнення плати за цими договорами, хоча позивачі позбавленні можливості користуватися місцями розташування рекламних заходів.

Позовна вимога позивачів до відповідача 1 щодо зобов`язання вжити заходів, направлених на стягнення на користь позивачів суми присуджених збитків, у тому числі шляхом прийняття рішення про виділення коштів, необхідних для виплати суми присуджених збитків, обумовлена тим, що відповідач 1 здійснює розпорядження бюджетними коштами та відповідає за їх зобов`язаннями.

Позиція відповідача 1, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач-1 у своєму відзиві стверджує, що ним рішення про демонтаж рекламних конструкцій не приймалось, не проводився демонтаж конструкцій позивачів та жодного фізичного, юридичного відношення відповідач-1 до підстав, зазначених у позові не має.

Так, у листах від 16.11.2021 №№ 8/13-52, 8/13-53, від 20.12.2021 №№ 8/13-61, 8/12-59, 8/13-60 відповідач-1 не визначає саме Дніпровську міську раду як виконавця комплексу заходів, спрямованих на демонтаж рекламних засобів, оскільки рішення стосовно демонтажу рекламних конструкцій було прийнято виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, а виконавцями такого комплексу заходів є інші особи.

Щодо демонтажу рекламних конструкцій відповідач-1 зазначає, що ці конструкції було демонтовано шляхом роз`єднання болтового з`єднання конструктивних елементів цих конструкцій, що не призводило до вільного падіння конструкції з висоти.

Тобто, спосіб демонтажу не міг призвести до механічних пошкоджень (деформацій) конструкцій або їх повного знищення, а отже ці рекламні конструкції могли використовуватися й надалі після їх кріплення на опору.

Також відповідач-1 зазначає, що будівельно-технічна експертиза, проведена позивачами була проведена вже після транспортування позивачами даних рекламних засобів з місця демонтажу, а тому встановити те, що зазначені конструкції було пошкоджено саме під час їх демонтажу, а не під час їх подальшого транспортування або зберігання самими позивачами не є можливим.

Позиція відповідача 2, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач-2 подав до суду 10.11.2022 відзив на позовну заяву в якому заперечив проти позовних вимог позивачів з огляду на таке.

На підставі рішення міської ради від 25.05.2021 № 520, відповідача-2 визначено органом від імені якого відповідно до законодавства України реалізується господарська компетенція органів місцевого самоврядування у сфері розміщення зовнішньої реклами у м. Дніпрі.

В регулюванні правовідносин, що виникають у процесі розміщення зовнішньої реклами на території міста Дніпра відповідач-2 посилається на порядок розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі (далі Порядок), затверджений рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради 16.02.2004 № 325 (зі змінами), яке визначає порядок розміщення зовнішньої реклами у місті Дніпрі та порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Визначивши розмір плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу, 01.06.2021 відповідач-2 з позивачами уклав договори про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (далі - Договір). Зміст договорів з усіма контрагентами однаковий.

Втім, відповідач-2 вважає, що позивачами не доведено та не підтверджено, як обставину, неправомірну поведінку відповідача-2, оскільки позивачами здійснювались оплати за Договорами без висловлення жодних письмових зауважень чи претензії, підписувались акти виконаних робіт, заходи, спрямовані на зміну або припинення Договору в частині окремих рекламних засобів не вживались, а суми заявлених позивачами збитків є оплатою за діючими Договорами та не підпадає під визначення збитків, а тому, на думку відповідача-2, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Узагальнена позиція відповідача 3

У поясненнях на позовyу заяву відповідач-3 зазначає, що позивачами не надано суду рішень Дніпровської міської ради, які мали б негативний вплив на права та інтереси позивачів у спірних правовідносинах, а також позивачами не доведено неправомірну поведінку Дніпровської міської ради, а відтак відсутні підстави причинно наслідкового зв`язку, який передбачає, що шкода стала саме внаслідок поведінки заподіювача такої шкоди.

Щодо проведеної позивачами експертизи, відповідач-3 вказує, що висновок судового експерта Ларченко Галини Іванівни за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, об`єктом якого є рекламний засіб за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, навпроти буд. № 61, (огляд об`єкту проводився з 26.07.2021 по 28.07.2021) свідчить, що відновлення досліджуваної конструкції за вказаною адресою можливе шляхом демонтажу залишків підземної частини конструкцій рекламного засобу.

Відповідач-3 вважає, що доказів щодо понесення позивачами витрат саме на відновлення пошкодженого майна до позовної заяви не долучено, а на підтвердження реальних збитків позивачами надано лише висновки експерта.

У відзиві на уточнену позовну заяву відповідачем-3 зазначено про рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 02.07.2021 № 693, від 16.07.2021 № 750, від 27.04.2021 № 441, які в подальшому судовими рішеннями у справах №№160/10847/21, 160/6846/21 визнано протиправними та скасовано.

Відтак, на дату, коли відбувся демонтаж рекламних конструкцій, рішення виконавчого комітету міської ради від 02.07.2021 № 693, від 16.07.2021 № 750, від 27.04.2021 № 441 були чинними і їх виконання не суперечило нормам чинного законодавства.

Відповідач-3 посилається на приписи Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 та Порядку розміщення зовнішньої реклами в м. Дніпрі у новій редакції, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1148 від 31.08.2011 (зі змінами), відповідно до яких департаментом торгівлі та реклами міської ради повідомлено позивачів, що конструкції які встановлені на об`єкті містобудування зачіпають зміни прийнято рішення виконкому міської ради від 27.04.2021 № 441 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Набережній Перемоги (на ділянці від Мерефо-Херсонського моста до пл. Перемоги) та листами від 27.04.2021 № 3/2-455, від 27.04.2021 № 3/-454, від 27.04.2021 № 3/2-452 проінформовано позивачів про те, що рекламні засоби, які розташовані за визначеними в цьому рішенні адресами не відповідають за місцем розташування затвердженій схемі.

Позиція позивачів, викладена у відповіді на відзив відповідача-1

Позивачі зазначають, що вони, як учасники справи, на обґрунтування своїх вимог мають право подати до суду висновок експерта, виготовлений на його замовлення із дотриманням вимог процесуального закону, при цьому доводи Дніпровської міської ради зводяться до того, що Дніпровська міська рада вважає 60 висновків експерта неналежним доказом, проте аргументів про їх недопустимість не наводить.

Так, позивачі зазначають, що за результатами висновків експерта встановлено, що ТОВ «Татраграмматон» в результаті демонтажу 26 конструкцій зазнало збитків на суму 5 820 926,00 грн, ТОВ «Аслесан» в результаті демонтажу 14 конструкцій зазнало збитків на суму 3 302 386, 00 грн, ТОВ «Сілл» в результаті демонтажу 20 конструкцій зазнало збитків на суму 3 669 052, 00 грн, однак відповідачем-1 не надано жодного доводу та доказу, які б спростовували факт нанесення позивачам шкоди у заявлених розмірах.

Позиція позивачів, викладена у відповіді на відзив відповідача-2

Позивачі у відповіді на відзив зазначають, що з боку відповідача-2 зобов`язання за договором не виконується, оскільки відповідач-2 не надає місце для розташування позивачами рекламних засобів, але плату за користування такими місцями вимагає.

Позивачі стверджують, що відповідачу-2 не зрозуміло яким чином позивачами обчислені суми збитків, при цьому відповідач-2 не надає розрахунку, що сума збитків зазначена неправильно.

Втім позивачі заявляють, що основним елементом для обчислення сум збитків були калькуляції, які відповідач-2 мав скласти та надати розповсюджувачам зовнішньої реклами, як то передбачено договорами, однак калькуляцій відповідач-2 на виконання договорів так і не надав.

Позиція позивачів, викладена у відповіді на відзив відповідача-3

Позивачі зазначають, що відповідачем-3 вірно встановлено, що підставою для стягнення збитків з виконкому на користь позивачів є здійснення демонтажу рекламних засобів на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 02.07.2021 № 693, від 16.07.2021 № 750 та від 27.04.2021 № 441, які в подальшому були визнані протиправними та скасованими в межах адміністративних справ № 160/10847/21 та № 160/6846/21.

За твердженнями позивачів, причиною понесених ними збитків є прийняття виконавчим комітетом Дніпровської міської ради вищевказаних рішень.

Втім, внаслідок демонтажу рекламних конструкцій позивачі позбавлені майна та можливості отримати дохід від надання послуг з проведення рекламних кампаній.

З огляду на викладене, позивачі вважають, що відповідачем-3 не досліджувалися договори, на підставі яких позивачами заявлялася сума упущеної вигоди та не наводить власних розрахунків, які б ставили під сумнів розмір заявленої позивачами суми упущеної вигоди.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради на підставі рішень виконавчого комітету міської ради № 1041 від 23.10.2018, № 1054 від 01.11.2018, № 651 від 18.06.2019, № 965 від 08.10.2019, № 716 від 24.07.2018, № 865 від 04.09.2018 видано ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» дозволи на розміщення зовнішньої реклами (том 2, арк.с. 56-119).

Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради на підставі рішень виконавчого комітету міської ради № 3200 від 19.10.2008, № 37 від 23.12.1998, № 4629 від 04.12.2006, № 2194 від 10.09.2009, № 2470 від 28.09.2009, № 232 від 07.02.2015 видано ТОВ «АЛЕСАН» дозволи на розміщення зовнішньої реклами (том 2, арк.с. 20-55).

Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради на підставі рішень виконавчого комітету міської ради № 740 від 25.11.2014, № 3091 від 27.07.2006, № 781 від 17.12.2014, № 638 від 24.09.2015, № 2680 від 19.09.2007, № 553 від 07.09.2015 видано ТОВ «СІЛЛ» дозволи на розміщення зовнішньої реклами (том 2, арк.с. 132-175).

Загалом Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради видано дозволів на розміщення зовнішньої реклами у кількості 60 штук.

Також, в матеріалах справи містяться копії інвентарних карток обліку основних засобів у кількості 60 штук (том 2, арк.с.176 - 235).

Відповідно до цих карток убачається, що в кожній інвентарній картці обліку основних засобів зазначається тип рекламної конструкції, дільниця конструкції (адреса), та первісна (балансова) вартість рекламної конструкції.

Також в матеріалах справи містяться витяги з наказів позивачів про введення в експлуатацію та відображення в обліку вартості основних засобів (том 2, арк. с. 236 -249; том 3, арк.с. 1-25).

За змістом цих наказів зазначається номер дозволу, адреса розташування рекламної конструкції, її вид, інвентаризаційний номер рекламної конструкції та початкова вартість рекламної конструкції. Ці накази видані на кожну рекламну конструкцію, яка є предметом розгляду у цій справі.

Між Комунальним підприємством «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради та ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» 01.06.2021 укладено договір № 2612 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (том 1, арк.с.250-252) (далі - Договір № 2612).

Між Комунальним підприємством «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради та ТОВ «АЛЕСАН» 01.06.2021 укладено договір № 1675 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (том 1, арк.с.231-233) (далі - Договір № 1675).

Між Комунальним підприємством «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради та ТОВ «СІЛЛ» 01.06.2021 укладено договір № 2470 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (том 1, арк.с.208-210) (далі - Договір № 2470).

Зміст договорів № 2612, № 1675, № 2470 є ідентичним.

Відповідно до п.1.1 договору, підприємство на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих Розповсюджувачу зовнішньої реклами відповідно до рішень виконавчого комітету міської ради, надає Розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування місця для розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності, а Розповсюджувач зовнішньої реклами розташовує рекламні засоби згідно з виданими дозволами та здійснює оплату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

Відповідно до п.1.2 договору, місця розташування рекламних засобів зазначаються в додатку, що є невід`ємною частиною цього договору. Всі необхідні відомості щодо місця розташування рекламного засобу та його конструкції наводяться в дозволі на розміщення зовнішньої реклами.

Відповідно до п.1.3 договору, строк тимчасового користування місцем розташування рекламного засобу відповідає строку дії дозволу.

2.1. Підприємство зобов`язане:

Відповідно до пп. 2.1.1 договору, підприємство зобов`язане надати в тимчасове користування місце для розташування рекламного засобу після оформлення в установленому порядку дозволу на розміщення зовнішньої реклами та скласти калькуляцію плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, підготувати для Розповсюджувача зовнішньої реклами відповідно до калькуляції рахунок на оплату (пп.2.1.2 договору).

Відповідно до п. 4.1. Ціною цього договору є розмір плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу. Розмір плати обчислюється відповідно до вимог Положення про порядок оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у місті Дніпрі. У разі внесення міською радою змін та доповнень до цього Положення стосовно визначення розміру плати Підприємство в односторонньому порядку здійснює перерахунок з моменту внесення таких змін та доповнень (якщо іншу дату не зазначено у рішенні міської ради) та самостійно корегує розмір плати.

Відповідно до п. 4.2. Нарахування плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу здійснюється з дати прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

4.3. Плата здійснюється щомісячно за поточний місяць (якщо інший період оплати не обумовлено сторонами додатково) згідно з рахунком, своєчасно одержаним у Підприємстві, протягом трьох робочих днів з дати його одержання. Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний одержати рахунок у Підприємстві не пізніше триденного терміну після закінчення попереднього періоду оплати. У разі неявки Розповсюджувача зовнішньої реклами до Підприємства для одержання рахунку рахунок може бути надісланий Розповсюджувачу зовнішньої реклами на електронну адресу, факсом або поштою.

У разі надіслання Розповсюджувачу зовнішньої реклами рахунку на електронну адресу або поштою рахунок вважається отриманим, якщо його надіслано за зазначеною Розповсюджувачем зовнішньої реклами у цьому Договорі поштовою або електронною адресою. У разі відсутності Розповсюджувача зовнішньої реклами за повідомленою адресою або неотримання ним кореспонденції, що надійшла, з інших причин рахунок вважається отриманим.

Відповідно до п.4.4. Розповсюджувач зовнішньої реклами не звільняється від оплати у разі відсутності рекламного засобу на місці, на яке видано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Відповідно до п.6.2. У разі невиконання Розповсюджувачем зовнішньої реклами демонтажу в передбачений термін та/або невиконання вимоги (попередження) Підприємства щодо демонтажу самостійно Підприємство має право здійснити демонтаж примусово в порядку, встановленому виконавчим комітетом міської ради. Підприємство не несе відповідальності перед Розповсюджувачем зовнішньої реклами за збитки, що виникли у Розповсюджувача зовнішньої реклами внаслідок демонтажу.

Відповідно до п.6.4. У разі переміщення рекламного засобу на нове місце у зв`язку зі зміною містобудівної ситуації, реконструкцією, ремонтом, будівництвом на місці розташування рекламного засобу поновлення користування попереднім місцем здійснюється у разі можливості розташування на цьому місці рекламного засобу, в тому числі з урахуванням вимог Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі щодо відповідності рекламного засобу та місця його розташування вимогам до рекламних засобів та затвердженим схемам оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами. У разі відмови від переміщення рекламного засобу збитки Розповсюджувача зовнішньої реклами не відшкодовуються.

Відповідно до п. 7.1. Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє щодо кожного місця до закінчення строку дії дозволу та виконання сторонами зобов`язань за договором. Умови цього договору поширюються на зобов`язання сторін, що виникають з моменту прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.04.2021 № 441 вирішено затвердити схему розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Набережній Перемоги ( на ділянці від Мерефо Херсонського моста до пл. Перемоги).

Розповсюджувачам зовнішньої реклами, рекламні засоби яких не відповідають схемі за місцем розташування та видом, забезпечити демонтаж рекламних засобів протягом семи днів із дати прийняття цього рішення (том 3, арк.с. 43-47).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 02.07.2021 року № 693 вирішено питання про демонтаж рекламних засобів. Затверджено перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу (том 3, арк.с. 72-75).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 16.07.2021 року № 750 вирішено питання про демонтаж рекламних засобів. Затверджено перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу (том 3, арк.с. 76 - 78).

02.07.2021, 03.07.2021, 16.07.2021 та 15.10.2021 рекламні конструкції були демонтовані.

Позивачами було направлено листи № 1 від 18.10.2021, №1 від 22.11.2021 про отримання інформації щодо демонтажу рекламних конструкцій Товариств (том 3, арк.с. 153,155, 157, 163 167, 169-174) . За змістом направлених листів на адресу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, позивачі просили надати відповідь, на підстав якого рішення були демонтовані їх рекламні конструкції.

У відповідях на ці листи від 16.11.2021 за вих. № 8/13-52, за вих. № 8/13-53, від 20.12.2021 за вих. № 8/13-61, за вих. № 8/13-59, за вих. № 8/13-60 Дніпровською міською радою зазначено, що 15.10.2021 у місті Дніпрі здійснювався комплекс заходів стосовно демонтажу рекламних засобів на підставі рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.04.2021 № 441 та демонтаж рекламних засобів № 693 від 02.07.2021 та 750 від 16.07.2021 (том 3, арк. 154, 156, 162, 168, 175).

Вищевказані рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради позивачами оскаржено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

07 жовтня 2021 року по справі № 160/6846/21 суд вирішив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛОС ДНІПРА», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.04.2021 року № 441 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Набережній Перемоги (на ділянці від Мерефо-Херсонського моста до пл. Перемоги) та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 24.06.2021 року № 685 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Володимира Антоновича (на ділянці від просп. Олександра Поля до вул. Шмідта) та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 09.07.2021 року № 732 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Ливарній та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 14.07.2021 року № 740 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Курчатова (на ділянці від пл. Вокзальної, вул. Ливаневського до вул. Романа Шухевича) та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 скасовано, у задоволенні позову відмолено.

Постановою Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 160/6846/21 постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі № 160/6846/21 скасовано. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі № 160/6846/21 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі № 160/6846/21 залишено без змін.

Також рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року по справі №160/10847/21 позов ТОВ «ГОЛОС ДНІПРА», ТОВ «Тетраграмматон 7», ТОВ «СІЛЛ» та ТОВ «АЛЕСАН» задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 02 липня 2021 року № 693 «Про демонтаж рекламних засобів»; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 16 липня 2021 року № 750 «Про демонтаж рекламних засобів»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Дніпровської міської ради задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції постанови суду апеляційної інстанції, в решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року залишено без змін.

На підтвердження сума реальних збитків у вигляді вартості демонтованих рекламних конструкцій позивачами надано до матеріалів справи низку висновків експертів, складених за результатами проведення будівельно-технічних досліджень.

Так, за результатами проведеного вказаних досліджень, судовими експертами Ларченко Г.І та Малим О.В. складено 60 експертних висновків (том 3, арк.с. 176 250; том 4, арк.с 1-250; том 5, арк.с. 1-250; том 6, арк.с. 1-250; том 7, арк.с. 1-250; том 8, арк.с. 1-137).

На вирішення експертного дослідження експерту Малому О.В. поставлені аналогічні питання по усім рекламним конструкціям, за усіма адресами, а саме:

1. В якому технічному стані знаходиться окремо розташований рекламний засіб визначеного в експертизі типу, що розташований за адресою цієї конструкції.

2. Чи можлива експлуатація за призначенням окремо розташованого рекламного засобу визначеного в експертизі типу, що розташований за адресою цієї конструкції

На дослідження надані такі матеріали:

1. Копія відповідного дозволу на розміщення рекламної конструкції.

2. Копія технічного висновку про став наземної рекламної конструкції

Висновок по першому питанню:

Рекламний засіб, який розташований за певною адресою, знаходиться в задовільному технічному стані і відповідає ІІ категорії, згідно з нормативною класифікацією по категоріям технічного стану.

Висновок по другому питанню:

На підставі інструментального обстеження елементів наземної рекламної конструкції можливо зробити наступні висновки: елементи наземної рекламної конструкції перебувають в задовільному технічному стані, загальний технічний стан елементів наземної рекламної конструкції оцінюється як задовільний, стан - категорії « 2», згідно якого в конкретних умовах експлуатації не обмежено використання об?єкта за визначеним призначенням. Подальша експлуатація рекламної конструкції можлива.

При цьому в експертному висновку наведено таблицю визначення ступеня фізичного зносу нежитлових будівель, споруд та їх елементів, в якій визначено, що задовільний стан споруди відповідає фізичному зносу 21-40 відсотків та характеризується тим, що елементи будівлі або в цьому випадку споруди в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії.

На вирішення будівельно-технічного дослідження експерту Ларченко Г.І. було поставлено таке питання: визначити розмір матеріальної шкоди, нанесеної володільцям наземних рекламних конструкцій внаслідок їх демонтажу.

На дослідження надані такі матеріали: копія дозволу на розміщення рекламної конструкції; копія висновку експерта про стан наземної рекламної конструкції; копії комерційних пропозицій про вартість робіт по виготовленню конструкцій; копія специфікації матеріалів, необхідних для виготовлення конструкцій; цифрові фотографії (файли).

Згідно з експертними висновками встановлено наступні розміри матеріального збитку в розрізі кожної рекламної конструкції (том 3, арк.с. 176 250; том 4, арк.с 1-250; том 5, арк.с. 1-250; том 6, арк.с. 1-250; том 7, арк.с. 1-250; том 8, арк.с. 1-137).

За змістом будівельно-технічних досліджень Малого О.В. та Ларченко Г.І. не вказується про підготовку таких висновків для подання їх до суду.

У кожному висновку експерта вказано про те, що експерти обізнані про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку під час проведення експертизи, про що експерти зробили власноручний підпис.

Позивачами не заперечується факт того, що демонтовані рекламні конструкції після демонтажу були передані позивачам.

На підтвердження суми реальних збитків у вигляді сплачених позивачами штрафних санкцій та упущеної вигоди представником позивачів також надано до матеріалів справи договори про проведення рекламних кампаній, які позивачі уклали з своїми контрагентами, листування між позивачами та контрагентами з приводу невиконання умов договорів та сплати штрафних санкцій, а також платіжні доручення, що підтверджують сплату позивачами штрафних санкцій по вказаним договорам.

Так, позивачами (виконавцями) укладено з контрагентами (замовниками) договори на проведення рекламних кампаній, відповідно до яких (відмінність договорів відзначається лише у періоді рекламної кампанії, вартості розміщення реклами та кількості місяців проведення рекламної кампанії) виконавці зобов`язуються надати послуги з проведення рекламної кампанії згідно з Адресною програмою та інших доповнень до цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Виконавцю зазначені роботи (послуги).

Згідно з п. 2.2. договорів - відомості про період розміщення рекламних матеріалів, місцезнаходження рекламних носіїв, їх розміри та сторони, кількість площин, вартість Рекламної кампанії, вказуються в Адресній програмі. Адресна програма є невід`ємною частиною цього Договору.

Порядок розрахунків: оплата здійснюється Замовником не пізніше ніж через 60 (шістдесят) днів після закінчення звітного місяця в якому проводилася рекламна кампанія на підставі рахунків фактур виконавця (п. 4.2. Договору).

Відповідно до умов п. 7.1.4. Договору - у разі відмови Виконавця надати послуги з розміщення рекламної кампанії замовнику з будь-яких причин, Виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 35 % від вартості непроведеної рекламної кампанії, узгодженої Сторонами у відповідній Адресній програмі.

В матеріали справи позивачі надали листування, яке здійснювалося ними з усіма контрагентами. Зміст цих листів є майже аналогічним як з боку позивачів, так й з боку контрагентів (приклад том 9, арк.с. 26-34).

Так, позивачі у першому листі повідомляли контрагента що було здійснено незаконний демонтаж рекламних конструкцій, на яких розміщувалась реклама згідно з договором, який було укладено між позивачем та контрагентом, не зважаючи на те, що на кожну рекламну конструкцію є всі дозвільні документи. При цьому позивачі не отримували жодних приписів і попереджень про демонтаж. Тому щодо незаконного демонтажу буде звернення до правоохоронних органів та суду. Також в цьому листі пропонувалося контрагенту обрати рекламні площини на заміну серед вільних на даний час. При цьому витрати на друк рекламного зображення та його монтаж на обраних площинах брав на себе позивач. Тобто для контрагента зміна місця розташування рекламного засобу буде безкоштовною.

У відповідь контрагенти просять негайно надати роз`яснення щодо строків усунення виниклої ситуації, а інші місця для розміщення реклами їх не влаштовують.

Позивачі в другому листі на адресу контрагента зазначать, що ними подано заяви до правоохоронних органів щодо вчинення злочину та позови до суду щодо незаконного демонтажу рекламних конструкцій, на яких розміщувалась реклама. Про повернення рекламних конструкцій на місце контрагент буде сповіщений у першу чергу.

У відповідь на цей лист контрагенти повторно просять надати інформацію щодо точних строків усунення виниклої ситуації, спричиненої демонтажем конструкцій.

В свою чергу позивачі повідомляють контрагента про те, що справи по незаконному демонтажу конструкцій, на яких розміщувалася реклама, знаходяться у судовому провадженні. Відповідно, повернення неправомірно демонтованих рекламних конструкцій на свої місця буде здійснено через певний час - після завершення розгляду справ у суді та винесення відповідного рішення.

У відповідь на цей лист контрагенти вимагають сплатити штраф у розмірі 35 відсотків, передбачений договором.

В наступному листі позивачі повідомляють контрагента про те, що штраф буде сплачено, та відповідно до платіжних доручень, які є в матеріалах справи добровільно перераховують суму штрафу контрагентам.

На підтвердження позовних вимог в частині стягнення збитків з відповідача 2 позивачами надано платіжні документи, які підтверджують перерахування позивачами на адресу відповідача 3 грошових коштів на виконання договорів про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів. Також в матеріалах справи містяться акти звірок взаємних розрахунків (том 12, арк.с. 125 126), листування щодо врегулювання ситуації щодо нарахування щомісячної плати (том 12, арк.с. 76-79) рахунки на оплату, калькуляції (том 12, арк.с. 139- 250; том 13, арк.с. 1-250; том 14, арк.с.1-87).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною третьою статті 147 Господарського кодексу України передбачено, що збитки, завдані субєкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення.

Статтею 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» унормовано, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

За вимогами ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, заподіяних органом місцевого самоврядування, необхідною є наявність трьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправність поведінки; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При зверненні з позовом про стягнення збитків, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправну поведінку особи, яка спричинила збитки, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками.

Відтак, тягар доказування у цій справі повністю покладається на позивачів, оскільки такий елемент як вина (її наявність, або відсутність) не впливає на настання відповідальності органу місцевого самоврядування.

Протиправна поведінка органу місцевого самоврядування може виявлятися у прийнятті ним неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Позивачі вказують про те, що збитки були спричинені внаслідок демонтажу належних їм рекламних конструкцій. В свою чергу демонтаж було здійснено відповідачем 3 на підставі власних рішень № 441 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по вул. Набережній Перемоги (на ділянці від Мерефо-Херсонського моста до пл. Перемоги) та демонтаж рекламних засобів» від від 27.04.2021 року; № 693 «Про демонтаж рекламних засобів» від 02 липня 2021 року; № 750 «Про демонтаж рекламних засобів» від 16 липня 2021 року.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачами, що демонтаж рекламних конструкцій здійснювався саме на підставі вищевказаних рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради.

Також матеріалами справи підтверджено, що вказані рішення були визнані протиправними та скасовані в адміністративних справах №160/6846/21 та №160/10847/21.

Відтак, суд доходить висновку про те, що протиправна поведінка відповідача 3 у вигляді прийняття рішень, на підставі яких було проведено демонтаж рекламних конструкцій доведена позивачами.

Водночас, суд вказує про те, що самі по собі незаконні рішення органу місцевого самоврядування не призводять до спричинення збитків. Важливим є спосіб реалізації цих рішень, а не сам факт їх прийняття. Саме реалізація цих рішень у певний спосіб (демонтаж способом, який виключає збереження майна) може призвести до руйнації або повного знищення майна та відповідно до спричинення збитків.

Так, на підтвердження реальних збитків, пов`язаних з демонтажем рекламних конструкцій позивачі надали висновки експерта за результатами будівельно-технічного дослідження, які були складені судовими експертами Малим О.В. та Ларченко Г.І.

Статтею 98 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частина 2).

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (частина 3)

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частина 4)

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством (частина 6)

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (частина 7).

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України врегульовано порядок проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Так, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз (частина 2)

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (частина 5)

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (частина 6).

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього кодексу.

Відповідно до статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Суд зазначає, що у висновках експерта, наданих до матеріалів справи вказано про те, що ці висновки зроблені на підставі заяви Крюкової Дар`ї Олександрівни представника за довіреністю ТОВ «Алесан», ТОВ «Сілл», ТОВ «Тетраграмматон 7». Посилання на укладені договори з експертом у висновках експерта відсутні.

Окремо по висновкам експерта ОСОБА_1 суд зазначає таке.

На вирішення експертного дослідження експерту Малому О.В. поставлені аналогічні питання по усім рекламним конструкціям, за усіма адресами, а саме:

1. В якому технічному стані знаходиться окремо розташований рекламний засіб визначеного в експертизі типу, що розташований за певною адресою.

2. Чи можлива експлуатація за призначенням окремо розташованого рекламного засобу визначеного в експертизі типу, що розташований за певною адресою.

Висновок по першому питанню:

Рекламний засіб, який розташований за певною адресою, знаходиться в задовільному технічному стані і відповідає ІІ категорії, згідно з нормативною класифікацією по категоріям технічного стану.

Висновок по другому питанню:

На підставі інструментального обстеження елементів наземної рекламної конструкції можливо зробити наступні висновки: елементи наземної рекламної конструкції перебувають в задовільному технічному стані, загальний технічний стан елементів наземної рекламної конструкції оцінюється як задовільний, стан - категорії « 2», згідно якого в конкретних умовах експлуатації не обмежено використання об?єкта за визначеним призначенням. Подальша експлуатація рекламної конструкції можлива.

При цьому в експертному висновку наведено таблицю визначення ступеня фізичного зносу нежитлових будівель, споруд та їх елементів, в якій визначено, що задовільний стан споруди відповідає фізичному зносу 21-40 відсотків та характеризується тим, що елементи будівлі або в цьому випадку споруди в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії.

Суд звертає увагу на те, що предметом цього судового спору є стягнення збитків, завданих внаслідок демонтажу рекламних конструкцій, на які позивачам видані дозволи на їх розміщення. Водночас, висновки експерта ОСОБА_1 містять відповіді на питання про технічний стан рекламних конструкцій перед їх демонтажем, що не стосується предмету цього спору. Так, на розгляд експерта не ставилось питання визначення вартості конструкцій до їх демонтажу. Водночас, технічно справний стан рекламних конструкцій до їх демонтажу не заперечується відповідачами, та жодним чином не пов`язаний з предметом спору по цій справі.

При цьому твердження представника позивачів про те, що висновки судового експерта Малого О.В. пов`язані з висновками судового експерта Ларченко Г.І. в тому сенсі, що остання керувалася судовими висновками ОСОБА_1 з питань технічного стану рекламних конструкцій до проведення їх демонтажу не заслуговують на увагу, оскільки в жодному з висновків експерта Ларченко Г.І. немає посилань саме на висновки експерта Малого О.В.

Вимоги до висновків експертів містяться також у Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5.

Відповідно до пункту 4.21 Інструкції експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз.

Згідно п 4.12. Інструкції висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).

У вступній частині висновку експерта, зокрема зазначаються: інформація про те, що висновок підготовлений для подання до суду або долучення до матеріалів кримінального провадження (у разі проведення експертизи на підставі письмового звернення особи, яке містить таку інформацію); перелік об`єктів, що підлягають дослідженню, та зразків (у разі надходження); запис про відповідність матеріалів та об`єктів, що надійшли до експертної установи (експерта), матеріалам, зазначеним у документі про призначення експертизи (залучення експерта).

На вирішення будівельно-технічного дослідження експерту Ларченко Г.І. було поставлено таке питання: визначити розмір матеріальної шкоди, нанесеної володільцям наземних рекламних конструкцій внаслідок їх демонтажу.

Висновок, який було зроблено судовим експертом Ларченко Г.І.: розмір матеріальної шкоди, нанесеної володільцям наземної рекламної конструкції (індивідуальний тип визначено в кожному експертному висновку), розміщеної за визначеною адресою, внаслідок її демонтажу становить певний розмір в залежності від виду конструкції.

Суд звертає увагу на те, що у жодному з наданих позивачами до матеріалів справи висновків експерта не зазначено про те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Крім того, висновки, які було надано судовим експертом Ларченко Г.І. в порушення вимог пункту 14.2 Інструкції не містять належним чином зазначення щодо об`єкту, який підлягає дослідженню.

Так, у вступній частині висновку вказано про те, що об`єктом дослідження є рекламний засіб, розташований за певною адресою.

Натомість, як вказували позивачі, та як зазначено в самих експертних висновках судового експерта Ларченко Г.І. дослідження проводилось після проведення демонтажу рекламної конструкції. Тобто, дослідженню підлягало дві частини цієї конструкції тієї, яка залишилась на місці демонтажу (підземна) та частини, що перебувала на зберіганні у позивачів (демонтована).

Дійсно, для ідентифікації підземної частини рекламної конструкції достатнім є вказання адреси розташування рекламної конструкції.

Водночас, для ідентифікації демонтованої частини рекламного засобу недостатнім є вказання про те, за якою адресою його було розміщено, як про це вказано у висновках експерта Ларченко Г.І.

Так, представник позивача під час судових засідань неодноразово зазначав про те, що рекламні засоби можливо ідентифікувати по маркуванню номеру дозволу, який розміщено на зворотньому боці кожної рекламної конструкції. Але у жодному з висновків експерта не зазначено що наземна частина рекламного засобу містила на зворотньому боці маркування у вигляді нанесення відповідного номеру дозволу.

У висновках експерта ОСОБА_2 вказано про те, що фіксація проводилась із застосуванням цифрової камери Canon IXUS 185. Але в жодному з вказаних висновків належним чином не зафіксовано саме досліджуваний експертом рекламний засіб шляхом його фотографування (як його частини на місці демонтажу, так й його демонтованої частини). Експерт обмежився тим, що додав до своїх висновків фото випадкових рекламних засобів, які встановлено за невідомою адресою, а також фото рекламних засобів, які розміщені на землі (також за невідомою адресою). Зважаючи на те, що демонтовані рекламні засоби під час проведення експертизи вже перебували на складі позивачів, взагалі не зрозумілим є долучення експертом вказаних фотографій до судових висновків.

Тобто до висновку експерту не долучено жодних матеріалів, які доводять, що судовий експерт особисто та безпосередньо досліджував як ту частину рекламної конструкції, яка залишилася на місці розташування рекламного засобу (бетонна конструкція), так й ту частину рекламної конструкції, яка була демонтована, з відповідною фіксацією конкретних руйнувань такої конструкції.

Згідно пункту 4.13 Інструкції у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань.

Дослідницька частина повинна включати: відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування; посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз`яснення до них.

Зважаючи на викладене вище, суд констатує, що судовим експертом Ларченко Г.І. вимоги пункту 4.13 Інструкції також не були дотримані.

З огляду на положення Інструкції, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження) належить до компетенції експерта.

В усіх висновках судового експерта Ларченко Г. І., міститься перелік використаних при складанні висновків нормативно-правових актів, методик, науково-технічної та довідкової літератури.

Так, експерт вказавши в розділі «Визначення вартості виготовлення та монтажу нової конструкції» про чинні нормативні документи в галузі будівництва: ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013, ДСТУ-Н.Б.Д.2.4-21:2012, відмовилася від їх застосування та визначила вартість робіт із усунення виявлених дефектів та пошкоджень об`єкта дослідження на підставі наданих позивачами комерційних пропозицій на нові рекламні конструкції.

При визначенні ступеню фізичного зносу рекламних конструкцій, експерт Ларченко Г.І. керувалась висновом експерта про стан цих конструкцій. Але в експертних висновках експерта Ларченко Г.І. не зазначена дата такого висновку, період проведення обстеження, відсутні реквізити експертного висновку та відомості щодо особи експерта, його кваліфікації, що ставить під сумнів інформацію з такого висновку щодо фізичного зносу рекламних засобів, що були предметом дослідження.

Недостатньо обґрунтованим на думку суду також є висновок експерта Ларченко Г.І. про те, що відновлення досліджуваних конструкцій можливе лише шляхом демонтажу залишків підземної частини конструкції та монтажу на цьому місці нової конструкції, аналогічної демонтованій з огляду на те, що немає підтверджень того, що судовий експерт Ларченко Г.І. безпосередньо досліджувала стан рекламної конструкції на місці демонтажу.

Також суд звертає увагу на те, що у висновках експерта Ларченко Г.І. (аркуш висновку 3) зазначено: «Відповідно до відомостей, повідомлених експерту заявником дослідження усно, під час огляду об`єкту на місці, дані конструкції були демонтовані працівниками комунальних підприємств, підпорядкованих Дніпровській міській раді без погодження з володільцями рекламного засобу».

В такому разі, висновок експерта про те, що матеріальна шкода, нанесена володільцям наземної рекламної конструкції саме внаслідок її демонтажу, ґрунтується лише на усній заяві представника позивачів Крюкової Д.О.

Тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що позивачами не додано до матеріалів справи належних доказів, які підтверджують, що рекламні конструкції, які були демонтовані на виконання рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради №441 від 27.04.2021, №693 від 02.07.2021 та №750 від 16.07.2021 було пошкоджено саме під час їх демонтажу.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на викладене вище, суд відхиляє судові висновки, надані позивачами у цій справі як неналежні.

Як вже зазначалось вище само по собі незаконне прийняття органом місцевого самоврядування рішень щодо демонтажу рекламних конструкцій не призводить до спричинення збитків. Визначальним є спосіб та порядок реалізації цих рішень, а не сам факт їх прийняття. Саме реалізація цих рішень у певний спосіб (демонтаж способом, який виключає збереження майна) може призвести до руйнації або повного знищення майна та відповідно до спричинення збитків.

Суд вказує про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що під час проведення демонтажу, посадові особи відповідачів порушили вимоги відповідних нормативних документів щодо порядку його проведення, саме в частині проведення демонтажу таким способом, який призвів до пошкодження рекламних конструкцій.

Тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення збитків на суму 12 792 364, 00 грн.

Щодо збитків, які позивачі обґрунтовують тим, що внаслідок демонтажу рекламних конструкцій вони не змогли виконати свої зобов`язання за договорами з контрагентами, що призвело до сплати штрафних санкцій, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачами та їх контрагентами укладено низку договорів про проведення рекламних кампаній.

Відповідно до умов цих договорів (відмінність договорів відзначається лише у періоді рекламної кампанії, вартості розміщення реклами та кількості місяців проведення рекламної кампанії) виконавці (позивачі) зобов`язуються надати послуги з проведення рекламної кампанії згідно з адресною програмою, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю зазначені роботи (послуги).

Відповідно до умов п. 7.1.4. Договору - у разі відмови виконавця надати послуги з розміщення рекламної кампанії замовнику з будь-яких причин, Виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 35 % від вартості непроведеної рекламної кампанії, узгодженої сторонами у відповідній адресній програмі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України)

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Також й статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Щодо дій позивачів, спрямованих на сплату їх контрагентам штрафних санкцій суд має зазначити таке.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що проєкти договорів, які передбачають саме такий розмір штрафних санкцій були запропоновані контрагентам позивачами. Тобто позивачі добровільно визначили у цих договорах, що відмова виконавця з будь-яких причин надати послуги з розміщення рекламної компанії призводить до обов`язку виконавця сплатити на користь замовника штрафні санкції у розмірі 35 відсотків від вартості рекламної компанії.

Також представник позивачів підтвердив, що сплата штрафних санкцій була здійснена позивачами добровільно, без відповідних рішень судів.

В матеріали справи позивачі надали листування, яке здійснювалося ними з усіма контрагентами. Зміст цих листів є майже аналогічним як з боку позивачів, так й з боку контрагентів.

Так, позивачі у першому листі повідомляли контрагента що було здійснено незаконний демонтаж рекламних конструкцій, на яких розміщувалась реклама згідно з договором, який було укладено між позивачем та контрагентом, не зважаючи на те, що на кожну рекламну конструкцію є всі дозвільні документи. При цьому позивачі не отримували жодних приписів і попереджень про демонтаж. Тому щодо незаконного демонтажу буде звернення до правоохоронних органів та суду. Також в цьому листі пропонувалося контрагенту обрати рекламні площини на заміну серед вільних на даний час. При цьому витрати на друк рекламного зображення та його монтаж на обраних площинах брав на себе позивач. Тобто для контрагента зміна місця розташування рекламного засобу буде безкоштовною.

У відповідь контрагенти просять негайно надати роз`яснення щодо строків усунення виниклої ситуації, а інші місця для розміщення реклами їх не влаштовують.

Позивачі в другому листі на адресу контрагента зазначать, що ними подано заяви до правоохоронних органів щодо вчинення злочину та позови до суду щодо незаконного демонтажу рекламних конструкцій, на яких розміщувалась реклама. Про повернення рекламних конструкцій на місце контрагент буде сповіщений у першу чергу.

У відповідь на цей лист контрагенти повторно просять надати інформацію щодо точних строків усунення виниклої ситуації, спричиненої демонтажем конструкцій.

В свою чергу позивачі повідомляють контрагента про те, що справи по незаконному демонтажу конструкцій, на яких розміщувалася реклама, знаходяться у судовому провадженні. Відповідно, повернення неправомірно демонтованих рекламних конструкцій на свої місця буде здійснено через певний час - після завершення розгляду справ у суді та винесення відповідного рішення.

У відповідь на цей лист контрагенти вимагають сплатити штраф у розмірі 35 відсотків, передбачений договором.

В наступному листі позивачі повідомляють контрагента про те, що штраф буде сплачено, та відповідно до платіжних доручень, які є в матеріалах справи добровільно перераховують суму штрафу контрагентам.

Надаючи оцінку цьому листуванню, суд доходить висновку про те, що це листування не підтверджує відмову позивачів надати послуги з розміщення рекламної компанії, оскільки в листах, які позивачі спрямовували на адресу контрагентів було зазначено не про відмову, а про неможливість виконати договір саме в частині розміщення рекламних засобів на визначених місцях.

Тому суд доходить висновку про те, що у позивачів були відсутні підстави для сплати штрафних санкцій, оскільки позивачі не тільки не відмовлялись від надання послуг, а навпаки пропонували, яким чином договір може бути виконаний з урахуванням умов, які склались.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачі намагалися в судовому порядку, керуючись статтею 614 Цивільного кодексу України довести відсутність своєї вини у невиконанні господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Оскільки штрафні санкції були сплачені позивачами з власної ініціативи, то право просити зменшити штрафні санкції, передбачене статтею 233 Господарського кодексу України, а також право доводити, що позивачами було вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, передбачене статтею 218 Господарського кодексу України не було реалізоване позивачами.

Крім того, відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

З матеріалів справи вбачається, що будь-які дії, спрямовані на зміну або розірвання договорів в судовому порядку позивачами не вчинялось.

Підписання позивачами договорів на умовах, які передбачають покладення на них штрафних санкцій у великих розмірах в незалежності від їх вини; добровільна сплата позивачами таких штрафних санкцій поза межами судових справ (де позивачі могли заявити клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, або ж взагалі доводити відсутність їх вини, а відтак й наявність підстав для звільнення від відповідальності); бездіяльність позивачів щодо внесення змін до договору або розірвання їх внаслідок істотної зміни обставин все це свідчить про те, що позивачі не вчинили жодних дій, спрямованих на зменшення їх витрат, а самі витрати були необґрунтованими.

З наведеного вбачається, що позивачі не тільки не вчинили жодних дій для зменшення витрат на оплату штрафних санкцій, але й навпаки не скористалися тими правами, які надані законодавством для їх зменшення.

Тому суд доходить висновку про відсутність причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача 3 щодо демонтажу рекламних конструкцій та витратами позивачів, які вони понесли внаслідок сплати ними штрафних санкцій своїм контрагентам, і відповідно про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення збитків у розмірі 9 337 003,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди суд зазначає таке.

Збитки у вигляді упущеної вигоди позивачі обґрунтовують з посиланням на ті самі договори, по яким позивачами було сплачено на адресу контрагентів штрафні санкції у розмірі 35 відсотків від вартості всієї рекламної кампанії.

Матеріалами справи підтверджується, що укладення договорів відбулося в грудні 2020 року та з січня по червень 2021 року на період рекламної кампанії: з 16.07.2021 до 31.12.2022 (частина договорів), інша частина - з 16.10.2021 до 31.12.2022; з 01.10.2021 до 31.10.2021. Адресна програма містить таблицю з десяти колонок, в якій зокрема зазначено відомості про тип рекламної конструкції, її місце розташування, кількість місяців рекламної кампанії, вартість рекламної кампанії за місяць та загальну вартість рекламної кампанії, що обчислюється шляхом множення вартості за місяць на кількість місяців.

Розмір упущеної вигоди розраховувався позивачами шляхом додавання усіх сум, які мали б сплатити контрагенти на користь позивачів у випадку виконання договорів.

Відповідно до частини 4 статті 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Також позивачі мають довести, що вони мали та повинні були отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (щодо незаконного демонтажу) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила їх можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Як вже зазначалось вище, з матеріалів справи вбачається, що позивачі, як виконавці послуг з проведення рекламних компаній зверталися до своїх контрагентів з пропозицією про зміну місць розташування рекламних конструкції. Але усі контрагенти відмовилися від внесення відповідних змін до адресної програми щодо місць розташування рекламних засобів, що могло сприяти виконанню договорів та отриманню позивачами належного за цими договорами.

Відтак, суд доходить висновку, що не тільки дії відповідача 3, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій, призвели до невиконання з боку позивачів укладених договорів в частині місць розташування рекламних засобів. Бездіяльність контрагентів щодо погодження зміни місць розташування рекламних конструкцій також призвела до невиконання договорів з боку позивачів.

Тому відсутні підстави стверджувати, що єдиною причиною, яка призвела до втрати прибутку був демонтаж рекламних конструкцій.

У Постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20 Верховний Суд зазначив: «упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном...визначаючи розмірі збитків у вигляді упущеної вигоди необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків».

Також суд зазначає, що позивачами не надано доказів того, що договори були розірвані, що могло б підтвердити остаточну неможливість позивачів виконати зобов`язання та отримати відповідний дохід.

До того ж, сума упущеної вигоди не може визначатися шляхом простого додавання тих сум, які контрагенти мали сплатити за договорами, які не були виконані. При підрахунку сум упущеної вигоди мають враховуватися також витрати позивачів.

Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20, згідно з якою витратами кредитора на отримання доходів є виробничі витрати, інформаційні витрати, транспортні витрати, амортизаційні витрати тощо. Такі витрати пов`язуються з виплатою заробітної плати, сплатою податків і обов`язкових платежів, комунальних платежів, витрат на оренду, інших матеріальних і прирівняних до них витрат тощо. Тому розмір упущеної вигоди кредитора має визначатися виходячи з розміру доходу, який він міг одержати, за виключенням його витрат на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права. Без урахування наведених витрат сам по собі чистий прибуток не може бути покладений в основу розрахунку збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки: по-перше, такий підхід суперечить наведеним засадам цивільного законодавства, зокрема принципам справедливості, розумності; по-друге: зумовить заявлення кредитором вимог до боржника про відшкодування збитків, що виходять за межі тих, які необхідні, а отже, матиме наслідком надкомпенсацію майнових втрат кредитора (позивача), його необґрунтоване збагачення та стягнення з боржника (відповідача) зайвих сум.

Тому слід зазначити і про те, що розрахунок суми упущеної вигоди здійснений позивачами без врахування вищезазначеної правової позиції Верховного Суду є необґрунтованим, оскільки сума упущеної вигоди, яку просять стягнути позивачі не враховує суму їх витрат, які б вони понесли, якби не відбулось порушення їх прав.

З наведених міркувань суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення упущеної вигоди у розмірі 26 677 150,00 грн.

Щодо вимог про стягнення збитків з відповідача 2

З 01.06.2021 КП «Дніпровські активи», на підставі рішення міської ради від 25.05.2021 № 520, визначено підприємством від імені якого відповідно до законодавства України реалізується господарська компетенція органів місцевого самоврядування у сфері розміщення зовнішньої реклами у м. Дніпрі.

До повноважень КП «Дніпровські активи» належить, зокрема, укладання договорів про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, що перебувають у комунальний власності; здійснення контролю за своєчасним надходженням плати за укладеними договорами.

Так, 01.06.2021 КП «Дніпровські активи» з позивачами були укладені договори про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (далі - Договір), а саме:

- ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7" від 01.06.2021 № 2612;

- ТОВ «АЛЕСАН» від 01.06.2021 № 1675;

- ТОВ «СІЛЛ» від 01.06.2021 № 2470.

Зміст договорів з усіма контрагентами однаковий.

Відповідно до п.1.1 договору, підприємство на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих Розповсюджувачу зовнішньої реклами відповідно до рішень виконавчого комітету міської ради, надає Розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування місця для розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності, а Розповсюджувач зовнішньої реклами розташовує рекламні засоби згідно з виданими дозволами та здійснює оплату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

Відповідно до п.1.3 договору, строк тимчасового користування місцем розташування рекламного засобу відповідає строку дії дозволу.

Відповідно до п. 4.1. Ціною цього договору є розмір плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу. Розмір плати обчислюється відповідно до вимог Положення про порядок оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у місті Дніпрі. У разі внесення міською радою змін та доповнень до цього Положення стосовно визначення розміру плати Підприємство в односторонньому порядку здійснює перерахунок з моменту внесення таких змін та доповнень (якщо іншу дату не зазначено у рішенні міської ради) та самостійно корегує розмір плати.

Відповідно до п. 4.2. Нарахування плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу здійснюється з дати прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

4.3. Плата здійснюється щомісячно за поточний місяць (якщо інший період оплати не обумовлено сторонами додатково) згідно з рахунком, своєчасно одержаним у Підприємстві, протягом трьох робочих днів з дати його одержання. Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язаний одержати рахунок у Підприємстві не пізніше триденного терміну після закінчення попереднього періоду оплати. У разі неявки Розповсюджувача зовнішньої реклами до Підприємства для одержання рахунку рахунок може бути надісланий Розповсюджувачу зовнішньої реклами на електронну адресу, факсом або поштою.

Відповідно до п.4.4. Розповсюджувач зовнішньої реклами не звільняється від оплати у разі відсутності рекламного засобу на місці, на яке видано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

По-перше, позивачі не зазначають, в чому саме полягали неправомірні дії саме відповідача 2.

Між тим, матеріалами справи підтверджується, що позивачами самостійно та добровільно здійснювалися платежі за вищезазначеними договорами після демонтажу рекламних засобів.

По-друге, матеріали справи не містять доказів припинення дії договорів.

Тому, суд доходить висновку про те, що позивачами в частині вимог до відповідача 2 обрано неефективний спосіб захисту.

Ефективним способом захисту за умов, які склалися, міг би бути позов про розірвання договору та повернення безпідставно перерахованих грошових коштів.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо вимог до відповідача 1, суд зазначає таке.

В заяві про уточнення позовних вимог, окрім стягнення збитків, позивачі просять зобов`язати Дніпровську міську раду вжити заходів, направлених на стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» суми присуджених збитків, у тому числі шляхом прийняття рішення про виділення коштів, необхідних для виплати суми присуджених збитків.

Вказана вимога є похідною від вимог про стягнення збитків.

Враховуючи відсутність підстав для задоволенні вимог позивачів про стягнення збитків, суд також відмовляє в задоволенні вимоги про зобов`язання Дніпровської міської ради щодо вжиття заходів, направлених на стягнення суми збитків.

Згідно із статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо інших аргументів сторін

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Водночас, відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001, зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

У пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Span" від 9 грудня 1994 р., визначено, що статтю 6 пункт 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень та детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Зважаючи на вищевказане, іншим аргументам сторін суд оцінку не надає, оскільки вони не впливають на результат розгляду спору.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відтак, позивачів було звільнено від сплати судового збору за подання цього позову.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7" (вул. Берегова, буд. 153, Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41945510) про стягнення з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 04052092) збитків в сумі 18 720 851, 00 грн шляхом їх безспірного списання з відкритих казначейських рахунків Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕСАН" (вул. А. Барто, буд. 13/1, Дніпро, 49127; ідентифікаційний код 35043048) про стягнення з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради збитків в сумі 5 322 526,00 грн шляхом їх безспірного списання з відкритих казначейських рахунків Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ" (вул. Барикадна, буд. 15-А, Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 40043500) про стягнення з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради збитків в сумі 24 763 140,00 грн шляхом їх безспірного списання з відкритих казначейських рахунків Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7" до Комунального підприємства "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради (просп. Пушкіна, 55, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 21927416) про стягнення збитків в сумі 189 212, 89 грн, Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕСАН" до Комунального підприємства "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради про стягнення збитків в сумі 162 979, 97 грн., Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» до Комунального підприємства "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради про стягнення збитків в сумі 182 665, 75 грн. залишити без задоволення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7" Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕСАН" Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» до Дніпровської міської ради (просп. Дмитра Яворницького, 75,49000 м. Дніпро; ідентифікаційний код 26510514) про зобов`язання вжити заходів, направлених на стягнення суми присуджених збитків, у тому числі шляхом прийняття рішення про виділення коштів, необхідних для виплати суми присуджених збитків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.08.2023

Суддя Я.С. Золотарьова