номер провадження справи 22/131/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 Справа № 908/1683/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

Розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали справи № 908/1683/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Стемакс (вул. Хмельницького Богдана, буд. 55, м. Київ, 01054)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури Лідер Електрик (вул. Вавілова, буд. 19, кв. 15, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69041)

про стягнення 18 396,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

22.05.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 87 від 12.05.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю Стемакс до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури Лідер Електрик про стягнення: 14689,81 грн. сума основного боргу; 449,62 грн. 3% річних, нарахованих за період з 03.03.2022 по 30.04.2023 включно; 3257,08 грн. сума інфляційного збільшення заборгованості, нарахована за період з березня 2022 по березень 2023 включно.

Між сторонами в справі укладено договір поставки № 917/07-2017-З від 20.07.2017. На виконання вказаного договору, позивачем у 2022 році був поставлений товар на загальну суму 31882,54 грн., відповідно до перелічених видаткових накладних. Відповідач мав розрахуватися за товар до 03.09.2022 (пункт 3.5 договору). Однак, відповідач частково розрахувався за поставлений товар, загальна сума заборгованості становить 14689,81 грн. На письмову претензію позивача відповідач відповіді не надав, заборгованість не сплатив. Договір поставки № 917/07-2017-З від 20.07.2017 позивач надати не може у зв`язку з його втратою внаслідок пожежі, що сталася в орендованих позивачем виробничо-складських та офісних приміщеннях за адресою: Київська область, м. Буча, вул. М. Залізняка, 5. З 27 лютого по 31.03.2022 в м. Буча йшли активні бойові дії, відповідно доступ до складу та інформація про його стан була відсутня. Через розмінування території міста, акт про пожежу був складений 26.04.2022. Внаслідок пожежі були повністю знищені орендовані позивачем офісні приміщення, що стало причиною втрати всіх оригіналів первинних, статутних та інших господарських документів. Позивачем надіслано повідомлення до податкового органу про втрату первинних документів, які накопичувались та зберігалися на території орендованого позивачем приміщення.

У позовній заяві викладено клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури Лідер Електрик доказ договір поставки № 917/07-2017-З від 20.07.2017.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач відзив на позов не надав. Строк для подання відзиву сплинув 04.07.2023.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 22.05.2023 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1683/23 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 29.05.2023 вказану позовну заяву залишено без руху.

05.06.2023 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1683/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу строк для подання до суду: - відзиву на позов із доказами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; - заперечень на відповідь на відзив з документами, що підтверджують надіслання заперечень і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для подання до суду: відповіді на відзив із документами, що підтверджують надіслання відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи - протягом 5 днів з дня отримання відзиву. Зобов`язано відповідача надати (витребувати) до суду у строк до 26.06.2023 належним чином засвідчену копію (для долучення до матеріалів справи) договору № 917/07-2017-З від 20.07.2017 з усіма додатками та змінами.

Копія ухвали суду від 07.06.2023 отримана представниками позивача 05.06.2023, відповідача 19.06.2023, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд визнав можливим розглянути дану справу в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У зв`язку з перебуванням судді Ярешко О.В. у відпустці з 07.07.2023, рішення по суті ухвалено судом 21.08.2023.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Стемакс (позивач) поставило протягом 2022 року Товариству з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури Лідер Електрик (відповідачу) товар (болти, шайби), що підтверджується видатковими накладними: № 4556 від 31.01.2022 на суму 8452,11 грн. (замовлення покупця № О-0001171 від 14.01.2022), № 6194 від 07.02.2022 на суму 19684,81 грн. (замовлення покупця № О-0016306 від 07.02.2022), № 21011 від 04.08.2022 на суму 3745,62 грн. (замовлення покупця № О-0070942 від 03.08.2022), всього на суму 31882,54 грн.

В усіх видаткових накладних міститься в графі «Отримав(ла)» підпис особи, що отримала товар, який скріплений круглою печаткою відповідача-юридичної особи.

Позивачем виставлялися відповідачу рахунки: рахунок на оплату по замовленню № О-0016306 від 07.02.2022 на суму 19980,37 грн., рахунок на оплату по замовленню № О-0001171 від 14.01.2022 на суму 12215,78 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи. Виставлення рахунків передувало поставці товару.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач за отриманий товар розрахувався частково. Згідно платіжного доручення № 7092 від 18.01.2022 було сплачено суму 6107,89 грн. з призначенням платежу: «Сплата за товар зг. рах. № О-0001171 від 14.01.2022»; згідно платіжного доручення № 13460 від 03.08.2022 було сплачено суму 3745,62 грн. з призначенням платежу: «Сплата за товар зг. рах. № О-0016306 від 03.08.2022»; згідно платіжного доручення № 7698 від 22.09.2022 було сплачено суму 2362,27 грн. з призначенням платежу: «Сплата за товар зг. рах. № О-0001171 від 14.01.2022»; згідно платіжного доручення № 7773 від 04.10.2022 було сплачено суму 3745,62 грн. з призначенням платежу: «Сплата за товар зг. рах. № О-0016306 від 03.08.2022»; згідно платіжного доручення № 8570 від 10.04.2023 було сплачено суму 4995,00 грн. з призначенням платежу: «Сплата за товар зг. рах. № О-0016306 від 07.02.2022».

Всього за рахунком № О-0016306 від 07.02.2022 (видаткова накладна № 6194 від 07.02.2022) було сплачено відповідачем загальну суму 12486,24 грн.

Таким чином, борг відповідача за видатковою накладною № 6194 від 07.02.2022 становить 7198,57 грн. У платіжних дорученнях № 13460 від 03.08.2022, № 7773 від 04.10.2022 на суму 3745,62 грн. кожне, у призначенні платежу зазначено рах. № О-0016306 від 03.08.2022, а не від 07.02.2022. Разом з тим, іншого рахунку № О-0016306 від 03.08.2022 суду сторонами не надано, відтак, оплата за вказаними платіжними дорученнями була здійснена відповідачем за поставкою за видатковою накладною № 6194 від 07.02.2022, що зазначено позивачем у позовній заяві.

Позивач надіслав листом з описом вкладення відповідачу претензію вих. № 107 від 05.09.2022 щодо сплати 47649,39 грн. боргу за поставлений товар за переліченими видатковими накладними, у тому числі за видатковими накладними № 4556 від 31.01.2022, № 6194 від 07.02.2022. У претензії вказано, що відповідач частково розрахувався за товар за видатковою накладною № 4556 від 31.01.2022 у розмірі 2344,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7092 від 18.01.2022.

Претензія отримана відповідачем 08.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідь на претензію в матеріалах справи відсутня. Разом з тим, після отримання претензії відповідачем було здійснено грошові перерахування на рахунок позивача згідно з платіжними дорученнями № 7698 від 22.09.2022, № 7773 від 04.10.2022, № 8570 від 10.04.2023.

Згідно поданої позивачем оборотно-сальдової відомості по рахунку № 361 за 01.01.2022-02.05.2023, позивачем здійснювалися інші поставки товару відповідачу та відбувалися часткові оплати.

Таким чином, відповідачем за видатковою накладною № 4556 від 31.01.2022 було оплачено загальну суму 4706,49 грн., як зазначено у позовній заяві, та заборгованість за вказаною накладною склала 3745,62 грн.

Враховуючи наведене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за переліченими вище видатковими накладними становить 14689,81 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що поставка товару здійснювалася згідно з укладеним із відповідачем договором поставки № 917/07-2017-З від 20.07.2017, який був втрачений при пожежі.

Відповідно до матеріалів справи, ТОВ «Стемакс» орендувало по договору оренди № ВС-2021-0712 від 12.07.2021 нежитлові приміщення (складські приміщення, приміщення офісу) за адресою: Київська область, м. Буча, вул. М. Залізняка, 5.

26.04.2022 складено акт про пожежу, який підписано, зокрема, головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Бучанського РУ ГУ ДСНС України у Київській області. Згідно акту, орієнтовно з 04.03.2022 о 15 год. 00 хв. на об`єкті: виробничо-складські та офісні приміщення за адресою: Київська область, м. Буча, вул. М. Залізняка, 5 (орендар - ТОВ «Стемакс») виникла пожежа, яку було виявлено 21.04.2022. Пожежею знищено частину основної будівлі, офісну та комп`ютерну техніку, меблі, товар на складі, складське устаткування та обладнання ТОВ «Стемакс». Ймовірною причиною пожежі зазначено виникнення горіння внаслідок потрапляння боєприпасів та їх уламків.

ТОВ «Стемакс» звернулося до Державної податкової служби з листом вих. № 54 від 18.04.2022, яким повідомило про неможливість вивезення первинних документів, зокрема, договорів поставки, які накопичувалися та зберігалися на території орендованого товариством приміщення за адресою: Київська область, м. Буча, вул. М. Залізняка, 5.

Листом вих. № 55 від 26.04.2022 ТОВ «Стемакс» повідомило Державну податкову службу про втрату первинних документів, зокрема, договорів поставки, які накопичувалися та зберігалися на території орендованого товариством приміщення за адресою: Київська область, м. Буча, вул. М. Залізняка, 5.

Судом за клопотанням позивача ухвалою від 07.06.2023 було витребувано у відповідача доказ договір поставки № 917/07-2017-З від 20.07.2017, який зобов`язано надати суду у строк до 26.06.2023.

Згідно ч.ч. 7,8 ст. 81 ГПК України, будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідач ухвалу суду отримав 19.06.2023. Витребуваний доказ відповідачем не поданий, причини неможливості подання не повідомлено.

Згідно ч. 10 ст. 81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

У видаткових накладних, що покладені у підставу позову, міститься посилання на договір № 917/07-2017-З від 20.07.2017. Разом з тим, копія вказаного договору сторонами не подана, відтак, суд розглядає дану справу за наявними матеріалами.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до норм ст.ст. 202, 205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно ч.ч. 1-3 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, позивачем була здійснена поставка товару відповідачу на загальну суму 31882,54 грн., згідно перелічених вище видаткових накладних. У всіх видаткових накладних, що покладені у підставу позову, міститься посилання на договір № 917/07-2017-З від 20.07.2017. Відповідач не заперечив укладення договору. Разом з тим, копія вказаного договору сторонами не подана, відтак, суд позбавлений можливості встановити умови договору № 917/07-2017-З від 20.07.2017.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У постанові від 04.12.2019 по справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок стосовно застосування цієї правової норми. Суд у пунктах 81, 83 та 86 вказав, що: - предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів; - підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, - правовими підставами позову є зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Саме на суд покладений обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відтак, обов`язком позивача є самостійне визначення позовних вимог, наведення правових підстав позову, а обов`язком суду є надання правової кваліфікації відносинам сторін та правових норм, які підлягають застосуванню для вирішення спору.

У позовній заяві позивач визначив правову природу стягуваної суми, як основну заборгованість, що виникла за договором поставки № 917/07-2017-З від 20.07.2017.

У пункті 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 по справі № 265/6582/16-ц суд вказав, що згідно з принципом «jura novit curia» («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

За таких обставин, у спорі суд самостійно здійснює правову кваліфікацію наявним між сторонами правовідносинам та стягуваної суми.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відповідно ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Із матеріалів справи слідує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Стемакс (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури Лідер Електрик (відповідач) на підставі ст.ст. 11, 202, 509, 642 ЦК України, ст. 181 ГК України виникли зобов`язання на підставі укладеного у спрощений спосіб договору, який за своїм змістом фактично є договором поставки.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Виходячи з наведених приписів законодавства, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, із припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

За змістом ст. 2 ГПК України, суд при здійсненні судочинства зобов`язаний керуватися принципами верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 165 ГПК України визначено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову (ч. 1). Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 4).

Відповідач своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву на позов не скористався, отримання товару за переліченими вище видатковими накладними та їх часткову оплату не заперечив та не спростував.

Доказів погашення заборгованості у сумі 14689,81 грн. матеріали даної справи не містять, суду не надані.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 14689,81 грн. за поставлений за видатковими накладними товар є обґрунтованою, підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Строк розрахунку за видатковою накладною № 4556 від 31.01.2022 наступив 31.01.2022, прострочення виконання зобов`язання з оплати з 01.02.2022; за видатковою накладною № 6194 від 07.02.2022 07.02.2022, прострочення виконання зобов`язання з оплати з 08.02.2022; за видатковою накладною № 21011 від 04.08.2022 04.08.2022, прострочення виконання зобов`язання з оплати з 05.02.2022.

Позивач нараховує 3% річних за видатковою накладною № 4556 від 31.01.2022 на суму боргу 3745,62 грн. починаючи з 04.03.2022 (423 дні прострочення); за видатковою накладною № 6194 від 07.02.2022 на суму боргу 7198,57 грн., починаючи з 10.03.2022 (416 днів прострочення); за видатковою накладною № 21011 від 04.08.2022 на суму боргу 3745,62 грн., починаючи з 05.09.2022 (238 дні прострочення), що є його правом.

Розрахунок 3% річних зроблений позивачем правильно. Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується 449,62 грн. 3% річних.

Інфляційні втрати на суму боргу 3745,62 грн. за видатковою накладною № 4556 від 31.01.2022 та на суму боргу 7198,57 грн. за видатковою накладною № 6194 від 07.02.2022 позивач нараховує з березня 2022 по березень 2023; на суму боргу 3745,62 грн. за видатковою накладною № 21011 від 04.08.2022 нараховує з вересня 2022 по березень 2023.

Розрахунок інфляційних втрат позивача містить арифметичні помилки, оскільки позивачем неправильно визначений сукупний індекс інфляції за період: березень 2022 березень 2023, який становить 1,2674, а не 1,2665; та сукупний індекс інфляції за період: вересень 2022 березень 2023, який становить 1,0912, а не 1,0909.

Згідно перерахунку суду, загальна сума інфляційних втрат у межах заявленого позивачем періоду становить 3267,64 грн.

Відповідно ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не виходить за межі позовних вимог, з відповідача на користь позивача стягується 3257,08 грн. інфляційних втрат.

На підставі викладеного вище, позов у цілому задовольняється судом повністю.

6. Судові витрати

Відповідно п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір у сумі 2684,00 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури Лідер Електрик (вул. Вавілова, буд. 19, кв. 15, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69041, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стемакс (вул. Хмельницького Богдана, буд. 55, м. Київ, 01054, ) 14689 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 81 коп. основного боргу, 449 (чотириста сорок дев`ять) грн. 62 коп. 3% річних, 3257 (три тисячі двісті п`ятдесят сім) грн. 08 коп. інфляційних втрат та 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 21 серпня 2023.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко