ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2023 р. Справа №914/2782/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів О.В. Зварич

О.І. Матущака,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз б/н від 02.06.2023 (вх. № 01-05/1804/23 від 06.06.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.05.2023 (повний текст рішення складено 15.05.2023, м. Львів, суддя Р.А. Кидисюк)

у справі № 914/2782/22

за позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс, с. Старичі Яворівського району Львівської області

про стягнення 575 024,64 грн заборгованості за договором на розподіл природного газу № 09420ZBHKTHT016 від 01.01.2016

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс, с. Старичі Яворівського району Львівської області

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

про визнання договору укладеним.

за участю представників за первісним позовом:

позивача: Турчиняк Я.І.

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» з вимогою про стягнення 575 024,64 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про розподіл природного газу №09420ZBHKTHT016 від 01.01.2016 року в частині оплати, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 575 024,64 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, та вказав на те, що заборгованість за послуги з розподілу природного газу в заявленому позивачем борговому періоді з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року є частково погашеною, зокрема, це заборгованість за червень 2021 року (підтверджується платіжним дорученням №668 від 19.11.2021 на суму 211 674,90 грн), а заборгованість за період з 01 січня 2021 року по 31 травня 2021 року підлягає реструктуризації на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

Під час розгляду справи у підготовчому провадженні в суді першої інстанції, відповідач подав зустрічну позовну заяву, яку суд ухвалою від 24.01.2023, прийняв до спільного розгляду з первісним позовом.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» проігнорувало законні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс», чим порушило імперативну норму ч. 8 ст. 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» №1730-VШ (далі - Закон №1730-VШ), згідно з якою кожна із сторін зобов`язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості. Відтак, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати укладеним договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з розподілу газу між товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» та акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) проти задоволення зустрічного позову заперечив та зазначив, що договором розподілу природного газу №09420ZBHKTHT016 від 01.01.2016, який врегульовує відносини між сторонами, встановлено інший порядок врегулювання заборгованості, який повинен бути застосований у спірних правовідносинах. При цьому, позивач за зустрічним позовом не звертався до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з пропозиціями розтермінувати існуючу заборгованість на умовах договору №094202ВНКТНТ016 від 01.01.2016.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.05.2023 суд у задоволенні первісного позову відмовив. Зустрічний позов задовольнив повністю. Визнав укладеним договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з розподілу газу між товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» та акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у редакції, складеній на основі затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №222 типової форми.

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» виконало всі необхідні дії для укладання договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з розподілу газу, передбачені Законом 1730-VIII, а саме: товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості; проект договору про реструктуризацію заборгованості складено відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №221 від 29.03.2017; заборгованість, яка включена у проект договору про реструктуризацію відповідає вимогам Закону №1730-VIII; сума боргу, вказана у проекті договору, підтверджена актом звіряння між сторонами.

З огляду на вищенаведене, місцевий господарський суд, у зв`язку з відмовою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» укласти договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з розподілу газу № 09/02/22/2 від 01 вересня 2022 року, дійшов висновку про задоволення зустрічного позову.

Разом з тим, суд зазначив, що задоволення зустрічного позову про визнання укладеним договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з розподілу газу повністю виключає задоволення первісного позову, оскільки вказаним договором врегульовано порядок та строки погашення заборгованості, частина стягнення якої була предметом спору за первісним позовом.

Не погоджуючись з даним рішенням суду акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» подало апеляційну скаргу б/н від 02.06.2023 (вх. № 01-05/1804/23 від 06.06.2023), в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 09.05.2023 скасувати та прийняти нове, яким первісні позовні вимоги акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» задоволити частково в розмірі 211 674, 90 грн, а в зустрічному позові відмовити в повному обсязі.

Подана апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 09.05.2023 реструкторизовано борг товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» у розмірі 635 047,57 грн, що утворився станом на 01 червня 2021 року, на 72 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору.

Однак апелянт вказує, що судом не взято до уваги те, що зазначена заборгованість станом на дату ухвалення рішення не була актуальна та не могла бути предметом реструкторизації згідно договору.

Позивач за первісним позовом зазначає, що заборгованість відповідача за первісним позовом за спірний період становить 211 674, 90 грн, відтак, апелянт вважає, що вимога про реструторизацію заборгованості в розмірі 635 047,57 грн не підлягає до задоволення.

Відповідач за первісним позовом 29.06.2023 подав до суду відзив на апеляційну скаргу (Вх №01-04/4384/23), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

У судове засідання 08.08.2023 з`явився представник позивача за первісним позовом, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.

У судове засідання 08.08.2023 представник відповідача за первісним позовом не з`явився, на електронну адресу суду 08.08.2023 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому представник відповідача за первісним позовом зазначив про те, що не може взяти участь у судовому засіданні у зв`язку зі станом здоров`я.

Відповідно до норм ч. 11-12 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Розглянувши подане клопотання відповідача за первісним позовом, судова колегія ухвалила відмовити в задоволенні такого, позаяк явка уповноважених представників сторін в судове засідання ухвалою суду обов`язковою не визнавалася, відповідачем за первісним позовом подано відзив на апеляційну скаргу, в якому викладена позиція останнього щодо оскаржуваного рішення, окрім того представник брав участь в судовому засіданні 11.07.2023, в якому надавав свої пояснення.

Разом з тим, нормами чинного законодавства не передбачено жодного обмеження щодо кола представників юридичної особи. За неможливості представництва інтересів товариства, представляти інтереси учасника судового процесу може керівник або інша особа як з числа своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами.

З огляду на встановлений процесуальним законом строк для розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе завершити розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у даній справі за відсутності представника відповідача за первісним позовом.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

01.01.2016 між акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (Оператор ГРМ, позивач за первісним позовом) та товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» (Споживач, відповідач за первісним позовом) укладено Договір на розподіл природного газу №09420ZBHKTHT016 шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (надалі Договір), відповідно до умов якого Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Належне виконання позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) своїх зобов`язань щодо надання послуг з розподілу природного газу згідно умов Договору та їх прийняття відповідачем за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підтверджується долученими до матеріалів справи актами наданих послуг з розподілу природного газу за період з січня по червень 2021 року.

Станом на 01 червня 2021 року в товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» перед акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за вищевказаним Договором виникла заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 635 047,57 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2021 -01.06.2021 від 27.10.2021 року.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №1293 від 28.10.2022 на суму 211 674, 90 грн з призначенням платежу за розподіл природного газу за квітень 2021 зг. дг. №09420ZBHKTHT016; платіжне доручення №1292 від 28.10.2022 на суму 151 674, 90 грн з призначенням платежу за розподіл природного газу за березень 2021 зг. дг. №09420ZBHKTHT016; платіжна інструкція №8241 від 22.06.2021 на суму 60 000, 00 з призначенням платежу: за розподіл природного газу зг. рах. № 31070457 (рахунок на оплату за дг. №09420ZBHKTHT016 за період травень-червень (том 1, а/с 151) від 06.05.2021.

Наказом міністерства розвитку громад та територій України №304 від 24.11.2021 року ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» було включено в реєстр теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості (https://www.minregion.gov.ua/wp-content/uploads/2022/04/reyestr_zi-zminamy-vid-09.05.pdf). Цим наказом було погоджено реструктуризацію заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» перед акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за послуги з розподілу природного газу у розмірі 635 047,57 грн., що утворилась станом на 01 червня 2021 року, на 72 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору.

Керуючись положеннями Закону №1730-VІІІ, а також наказом Міністерства розвитку громад та територій України №304 від 24.11.2021 року, позивач за зустрічним позовом звертався до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»» з пропозицією укласти договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з розподілу газу листом за вих. №104 від 10.02.2022 року, листом за вих. №170 від 03.05.2022 року та листом за вих. №300 від 31.08.2022 року.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» відповіді на вказані повідомлення не надало.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між ними 01.01.2016 між Договору на розподіл природного газу №09420ZBHKTHT016 шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГРС, а також договором про розподіл природного газу.

Згідно із частиною 1 статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Обов`язковість укладення договору розподілу природного газу передбачена також пунктом 1 глави 1, пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС.

Відповідно до п. 6.6 Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця. наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Станом на 01 червня 2021 року в товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» перед акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за вищевказаним Договором виникла заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 635 047,57 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2021 -01.06.2021 від 27.10.2021 року.

Однак, як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем за первісним позовом після 01.06.2021 здійснювались платежі за оспорюваним Договором, а саме: згідно платіжного доручення №1293 від 28.10.2022 на суму 211 674, 90 грн з призначенням платежу: за розподіл природного газу за квітень 2021 зг. дг. №09420ZBHKTHT016; платіжного доручення №1292 від 28.10.2022 на суму 151 674, 90 грн з призначенням платежу: за розподіл природного газу за березень 2021 зг. дг. №09420ZBHKTHT016; платіжна інструкція №8241 від 22.06.2021 на суму 60 000, 00 з призначенням платежу: за розподіл природного газу зг. рах. № 31070457 (рахунок на оплату за дг. №09420ZBHKTHT016 за період травень-червень (том 1, а/с 151) від 06.05.2021.

Відповідач за первісним позовом зазначає, що ним були допущенні технічні описки в призначеннях платежів у вищезгаданих платіжних дорученнях та платіжних дорученнях, а саме, замість березень-квітень 2022 помилково вказано березень-квітень 2021.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» листом вих.№ 360 від 31.10.2022 звернулось до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з проханням зарахувати оплати за платіжними дорученнями №1292 від 28.10.2022 та №1293 від 28.10.2022 за березень-квітень 2022.

Разом з тим, відповідач за первісним позовом також вважає, що будь-яка оплата, здійснена після 01.06.2021 року має зараховуватись в погашення поточної заборгованості, що сформувалась після 01.06.2021 року незалежно від призначення платежу, адже Наказом міністерства розвитку громад та територій України N°304 від 24.11.2021 року, яким ТОВ «Енергія-Тепловодосервс» було включено в реєстр теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості, було погоджено реструктуризацію заборгованості ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» перед АТ «Львівгаз» за послуги з розподілу природного газу у розмірі 635 047,57 грн, що утворилась станом на 01 червня 2021 року, на 72 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору.

Щодо таких доводів відповідача за первісним позовом колегія суддів вказує наступне.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначено законом «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно з п. 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.35 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з п. 3.8. вказаної Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті реквізит: «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення: «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення платежу в платіжних документах згідно вказаних норм належить виключно платнику.

Алгоритм розподілу коштів також врегульований в статті 534 Цивільного кодексу України, яка визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені. У такому випадку вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості: - у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання. В даному випадку мова йдеться про судові витрати, витрати на сплату держмита та інших обов`язкових платежів, витрати на юридичну допомогу тощо. Такі витрати мають бути підтверджені кредитором (наприклад, підлягатиме стягненню за рішенням суду тощо); - у другу чергу підлягають сплаті проценти та неустойка, в разі їх нарахування на підставі договору або закону; - і лише в третю чергу сплачується основна сума боргу. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила тощо. Можливість застосування положень статті 534 Цивільного кодексу України безпосередньо залежить від змісту реквізиту «призначення платежу» платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу застосовуватися не може.

Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отримано без реквізиту «Призначення платежу» чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо. Відповідний порядок наведено у пункті 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 № 22 та пункті 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 911/2630/18.

Разом з тим, посилання відповідача за первісним позовом на те, що йому було погоджено реструктуризацію заборгованості за послуги з розподілу природного газу у розмірі 635 047,57 грн, що утворилась станом на 01 червня 2021 року, на 72 календарні, відтак, позивач за первісним позовом повинен був зараховувати здійснені платежі в погашення поточної заборгованості, що сформувалась після 01.06.2021, не береться судом до уваги, оскільки така реструкторизація відбувається на підставі укладеного між сторонами договору, однак на момент здійснення товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» оплат, такого договору укладено не було.

Враховуючи наведене, позивач за первісним позовом правомірно зараховував здійснені платежі, відповідно до вказаного на них «призначення платежу», відтак, заборгованість відповідача за первісним позовом перед акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за спірний період 01.01.2021 01.06.2021 станом на час розгляду справи становить 211 697, 77 грн, яка складається з наступного: 635 047, 57 грн (заборгованість станом на 01.06.2021, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків від 27.10.2021) 60 000, 00 грн (платіжна інструкція №8241 від 22.06.2021 з призначенням платежу: за розподіл природного газу зг. рах. № 31070457, рахунок на оплату за дг. №09420ZBHKTHT016 за період травень-червень) - 211 674, 90 грн (платіжне доручення №1293 від 28.10.2022 з призначенням платежу за розподіл природного газу за квітень 2021 зг. дг. №09420ZBHKTHT016) 151 674, 90 грн (платіжне доручення №1292 від 28.10.2022 з призначенням платежу за розподіл природного газу за березень 2021 зг. дг. №09420ZBHKTHT016).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вказує, що місцевий господарський суд неправомірно задовольнив зустрічні позовні вимоги та визнав укладеним договір про реструктуризацію заборгованості в розмірі 635 047, 57 грн. Адже станом на дату винесення рішення така заборгованість була частково погашена відповідно до наданих платіжних доручень, які судом першої інстанції під час розгляду справи не взяті до уваги та їм не надано оцінки. Відтак, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк; одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов`язань згідно до вказівок закону, договору не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Оскільки судом встановлено, що відповідачем за первісним позовом порушено взяті на себе зобов`язання в частині сплати за надані послуги з розподілу природного газу, враховуючи часткові оплати заборгованості, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог в розмірі 211 697, 77 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи усе вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення Господарського суду Львівської області від 09.05.2023 у справі № 914/2782/22 в порядку статті 277 Господарського процесуального кодексу України та прийняття нового, яким первісні позовні вимоги задоволити частково, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Судові витрати.

З огляду на те, що суд задовольнив апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз б/н від 02.06.2023 (вх. № 01-05/1804/23 від 06.06.2023) задоволити.

2.Рішення Господарського суду від 09.05.2023 у справі 914/2782/22 скасувати, ухвалити нове рішення яким:

Первісні позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс (81052, Львівська обл., Яворівський р-н., село Старичі, вул. Шевченка, буд 23; Код ) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) 211 674, 90 грн заборгованості та 3 175, 12 сплаченого судового збору.

В задоволені зустрічної позовної заяви відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс (81052, Львівська обл., Яворівський р-н., село Старичі, вул. Шевченка, буд 23; Код ) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) 11 106, 37 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 17.08.2023.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя О.В. Зварич

Суддя О.І. Матущак