ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2023 р. Справа№ 911/1528/15 (911/1017/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Полякова Б.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання: Сивак М.С.

у присутності представників сторін:

від ТОВ "Пріорітет Україна": ліквідатор Татіщев О.Є. особисто

від НБУ: Порало Т.І. - довіреність №18-0012/85461 від 09.12.22

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріорітет Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Татіщева Олександра Євгеновича на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.05.2023 року

у справі №911/1528/15(911/1017/23) (суддя Лутак Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріорітет Україна" в особі

ліквідатора арбітражного керуючого Татіщева Олександра Євгеновича

до 1. Приватного виконавця Білан Світлани Володимирівни

2. Державного підприємства "Сетам"

3. Приватного підприємства "Промбудсервіс 2005"

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідлей"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України

про визнання недійсним електронного аукціону (торгів), визнання недійсним

та скасування протоколу, визнання недійсним та скасування акту

у межах справи №911/1528/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріорітет Україна"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у справі №911/1528/15(911/1017/23) відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Пріорітет Україна" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Пріорітет Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Татіщева О.Є. звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у справі №911/1528/15(911/1017/23) та прийняти нове рішення, яким подану заяву задовольнити та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлові будівлі майнового комплексу (літ. А, В, Г) загальною прощею 3469,3 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, та яке перебуває в іпотеці Національного банку України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2023 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Доманська М.Л., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 29.05.2023 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Пріорітет Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Татіщева О.Є. на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у справі №911/1528/15(911/1017/23), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1528/15(911/1017/23).

08.06.2023 року супровідним листом Господарського суду Київської області №02-04/911/1528/15(911/1017/23) від 06.06.2023 року до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження по справі №911/1528/15(911/1017/23).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Пріорітет Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Татіщева О.Є. на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у справі №911/1528/15(911/1017/23) залишено без руху у зв`язку з її поданням після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України, та без клопотання про поновлення цих строків, а також у зв`язку з неподанням доказів на підтвердження відправлення копії цієї скарги і доданих до неї документів іншим учасникам провадження у справі, з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

19.06.2023 засобами електронного зв`язку, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали від 12.06.2023 року надано докази на підтвердження відправлення апеляційної скарги всім учасникам провадження у справі та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 року поновлено скаржнику строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Пріорітет Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Татіщева О.Є. на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.05.2023 у справі №911/1528/15 (911/1017/23), встановлено строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду на 03.08.2023 року за участю повноважених представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу Національний банк України просить її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора про забезпечення позову шляхом накладення арешту.

До дати судового засідання від арбітражного керуючого Татіщева О.Є. надійшли документи, які останній просить долучити до матеріалів справи.

У зв`язку з перебуванням суддів Доманської М.Л та Сотнікова С.В. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2023 року для розгляду справи №911/1528/15 (911/1017/23) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М. судді: Пантелієнко В.О., Поляков Б.М.

Ухвалою суду від 03.08.2023 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №911/1528/15(911/1017/23) за апеляційною скаргою ТОВ "Пріорітет Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Татіщева О.Є. на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.05.2023 року.

Ліквідатор ТОВ "Пріорітет Україна" арбітражний керуючий Татіщев О.Є. та представник Національного банку України в судовому засіданні 03.08.2023 року вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у справі №911/1528/15(911/1017/23) та прийняти нове рішення, яким задовольнити подану ліквідатором заяву про забезпечення позову.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

03.08.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Київської області від 08.05.2023 у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як зазначає позивач та встановлено судом, у квітні 2023 року ліквідатор ТОВ "Пріорітет Україна" звернувся до суду з позивом до Приватного виконавця Білан С.В., ДП "Сетам", ПП "Промбудсервіс 2005" та ТОВ "Рідлей" про визнання недійсним електронного аукціону (торгів), проведеного ДП "Сетам" 05.10.2022 з реалізації лоту №510330, об`єкту нежитлової будівлі майнового комплексу (літ. А, В, Г), загальною площею 3469,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова, буд.1; визнання недійсним та скасування протоколу №577260 проведення електронного аукціону (торгів) від 05.10.2022; визнання недійсним та скасування акту про проведення електронного аукціону (торгів).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.04.2023 року, серед іншого, прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження в межах провадження у справі №911/1528/15 про банкрутство ТОВ "Пріорітет Україна"; призначено підготовче засідання; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України;

03.05.2023 року до Господарського суду Київської області від позивача надійшли доповнення до позову, у яких він просить суд: залучити приватного нотаріуса Шкоду О.М. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів; визнати недійсними результати електронного аукціону (торгів), проведеного ДП "Сетам" 05.10.2022 з реалізації лоту № 510330, об`єкту нежитлової будівлі майнового комплексу (літ. А, В, Г), загальною площею 3469,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова, буд.1; визнати недійсним та скасувати протокол №577260 проведення електронного аукціону (торгів) від 05.10.2022; визнати недійсним та скасувати акт про проведення електронного аукціону (торгів); витребувати від ТОВ "Рідлей" на користь ТОВ "Пріорітет Україна" нерухоме майно, а саме нежитлової будівлі майнового комплексу (літ. А, В, Г), загальною площею 3469,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова, буд. 1; припинити право власності ТВО "Рідлей" на нерухоме майно, а саме нежитлової будівлі майнового комплексу (літ. А, В, Г), загальною площею 3469,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова, буд. 1 та поновити право власності за ТОВ "Пріорітет Україна" на нерухоме майно, а саме нежитлової будівлі майнового комплексу (літ. А, В, Г), загальною площею 3469,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова, буд. 1.

Подану ліквідатором позовну заяву мотивовано необхідністю захисту права власності боржника.

Водночас, 04.05.2023 року від ліквідатора ТОВ "Пріорітет Україна" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, у якій заявник просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлові будівлі майнового комплексу (літ. А, В, Г), загальною площею 3469,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, та яке перебуває в іпотеці Національного банку України (іпотекодержатель).

В обґрунтування вказаної заяви ліквідатор посилається на існування реальних ризиків того, що майно банкрута може бути незаконно відчужено третім особам, що, в свою чергу, може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, яке буде прийнято за результатами розгляду даного позову.

Крім того, заявник звертає увагу на пов`язаність юридичних осіб - ПП "Промбудсервіс 2005", ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" та ТОВ "Рідлей", що вказує на необхідність вжиття у даній справі заходів забезпечення позову.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви ухвалою Господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у справі №911/1528/15(911/1017/23) відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Пріорітет Україна" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про вжиття заходів забезпечення позову.

Приймаючи дану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що заявником не надано належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених, оспорюваних прав чи інтересів заявника, за захистом яких він звернувся, а самі лише твердження ліквідатора ТОВ "Пріорітет Україна" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про потенційну неможливість виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Позивач з даною ухвалою не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника у якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову ідентичні доводам поданої суду першої інстанції заяви.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновками суду та не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Так, предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Тобто предметом розгляду є питання наявності або відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами ч. 4 ст. 137 ГІІК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків накладення арешту на майно та (або) грошові кошти відповідача або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 року у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 року у справі №916/10/18, від 23.06.2018 року у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 року у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 року у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 року у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 року у справі №904/1417/19.

За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Водночас, саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, а також на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути достатньою підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а докази мають відповідати вимогам встановленими статями 76-79,80, 91, 96 ГПК України.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

При цьому, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18 та у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 року у справі №924/790/18, від 11.10.2019 року у справі №910/4762/19 та від 06.04.2020 року у справі №203/1491/19.

Як встановлено судом та було зазначено вище, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає про існування реальних ризиків того, що майно банкрута може бути незаконно відчужено третім особам, що, в свою чергу, може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, яке буде прийнято за результатами розгляду даного позову.

На підтвердження зазначених обставин про необхідність вжиття заходів забезпечення позову ліквідатор посилається на відомості з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо пов`язаності юридичних осіб, а також інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 330844096 від 01.05.2023, з якої вбачається, що спірне нерухоме майно (нежитлові будівлі майнового комплексу (літ. А, В, Г), загальною площею 3469,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) зареєстровано за ТОВ "Рідлей".

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, будь-яких доказів того, що відповідачі вчиняють дії, спрямовані на підготовку до реалізації або реалізацію даного майна, заявником до суду не надано.

Крім того, заявником також не надано доказів того, що майно, яке станом на дату пред`явлення позову належить відповідачу-4, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення та не обґрунтовано потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Тобто, заявником у заяві не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, унеможливить, як стверджує заявник, виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог ТОВ "Пріорітет Україна".

Жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження викладених у заяві обставин ліквідатором ТОВ "Пріорітет Україна" не надано та судом не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що процесуальний інститут забезпечення позову спрямований на захист інтересів позивача проти несумлінних, недобросовісних дій відповідача. Водночас, заявник не посилається, не обґрунтовує та не доводить відповідними доказами недобросовісні наміри (які мають бути реальними, а не потенційно можливими) чи недобросовісні дії визначених ним відповідачів - Приватного виконавця Білан С.В., ДП "Сетам", ПП "Промбудсервіс 2005" та ТОВ "Рідлей".

Судова колегія наголошує, що саме лише посилання заявника в заяві на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути достатньою підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Зі змісту поданої заяви судом не встановлено реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а відповідні доводи позивача, якими мотивовано заяву про забезпечення позову, ґрунтуються лише на його припущеннях.

За таких обставин, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову із врахуванням дотримання збалансованості інтересів сторін, заявником не доведено те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оцінивши обґрунтованість тверджень ліквідатора щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, керуючись принципами диспозитивності, пропорційності, законності та справедливого балансу інтересів сторін, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно в даному випадку спрямовані, перш за все, на забезпечення збереження нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці Національного банку України та є співмірним й адекватним заходом забезпечення вимог забезпеченого кредитора - НБУ щодо задоволення його кредиторських вимог до боржника за рахунок продажу такого заставного майна боржника за найвищою ціною, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на таке.

Як встановлено судом на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2023 року (суддя Лопатін А.В.) у справі №911/1528/15 про банкрутство ТОВ "Пріорітет Україна" задоволено заяву Національного банку України та вжито заходи забезпечення вимог кредиторів ТОВ "Пріорітет Україна", а саме: заборонено ТОВ "Рідлей" (ідентифікаційний код юридичної особи 41113057, адреса: провулок Віто-Літовський, буд. 10, м. Київ, 03045), Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам, а також будь-яким суб`єктам та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомості - майновий комплекс (літ. А, В, Г) загальною площею 3469,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нова (вул. Сильвестра Косова) буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що знаходиться у власності ТОВ "Рідлей" (ідентифікаційний код юридичної особи 41113057, адреса: провулок Віто-Літовський, буд. 10, м. Київ, 03045).

У відповідності до приписів ст. 235 ГПК України та ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства дана ухвала набрала законної сили з моменту її прийняття і станом на дату проведення судового засідання суду апеляційної інстанції (03.08.2023) чинна та в установленому законом порядку не скасована.

Слід зазначити, що хоча заходи забезпечення вимог кредиторів у справі №911/1528/15 про банкрутство ТОВ "Пріорітет Україна", вжиті наведеною ухвалою від 31.05.2023 року (заборона вчинення реєстраційних дій), яка є виконавчим документом в розумінні статті 40 Кодексу України з процедур банкрутства та Закону України "Про виконавче провадження" зі строком пред`явлення до виконання до 01.06.2026 року, та заходи забезпечення позову у справі №911/1528/15(911/1017/23) (накладення арешту), які просить вжити ліквідатор, за своєю правовою природою не є тотожними, однак внаслідок вжиття як одного виду (способу) забезпечення, так і іншого у державного реєстратора виникає зобов`язання утриматися від вчинення реєстраційних дій щодо того чи іншого об`єкта нерухомого майна.

Отже, беручи до уваги наявність ухвали Господарського суду Київської області від 31.05.2023 у справі №911/1528/15 про банкрутство ТОВ "Пріорітет Україна", відмова суду у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Пріорітет Україна" арбітражного керуючого Татіщева О.Є. про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі №911/1528/15(911/1017/23), за висновками колегії суддів апеляційної інстанції, не свідчить в даному випадку про порушення прав та законних інтересів як ТОВ "Пріорітет Україна", так і Національного банку України, як іпотекодержателя спірного майна.

При цьому, пов`язаність юридичних осіб - ПП "Промбудсервіс 2005", ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" та ТОВ "Рідлей" не є беззаперечною та достатньою підставою для вжиття у даній справі заходів забезпечення позову.

Таким чином, здійснивши оцінку доводів апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено порушень місцевим господарським судом норм процесуального права, а відповідні твердження скаржника не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

За наведених вище обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у даній справі прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали суду не вбачається.

Керуючись статтями 136-140, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріорітет Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Татіщева Олександра Євгеновича на ухвалу господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у справі №911/1528/15(911/1017/23) залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду Київської області від 08.05.2023 року у справі №911/1528/15(911/1017/23) залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 17.08.2023 року після виходу судді Пантелієнка В.О. з відпустки.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.М. Поляков

В.О. Пантелієнко