РІШЕННЯ

01 серпня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/352/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за участі секретаря судового засідання Василишин О.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", вул. Грушевського, буд 1-Д, м. Київ, 01001 (адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094)

до відповідача: Фізичної особи підприємця Шпікули Юлії Василівни, АДРЕСА_1

про: стягнення 347 911,91грн, з яких: 190 506,06грн заборгованість за кредитом, 109 769,43грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 42 873,21грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 4 762,65 грн заборгованість по комісії за користування кредитом.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи, на підставі ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Ухвалою суду від 15.08.2022 позовну заяву №б/н від 10.06.2022 (вх. №400 від 05.08.2022) залишено без руху, ухвалою суду від 19.09.2022 продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків у позовній заяві, а ухвалою суду від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.12.2022, сторони повідомлені про дату і час розгляду справи.

Ухвалою від 13.12.2022, у зв`язку із знеструмлення електромережі, відкладено підготовче засідання до 17.01.2023, сторони повідомлені про дату і час судового засідання ухвалою суду.

У судовому засіданні 17.01.2023, враховуючи подане представником позивача (адвокат Будьонний В.С., ордер АЕ №1119035 від 24.01.2022) клопотання №б/н від 12.12.2022 (вх. №8481 від 14.12.2022) про надання письмових доказів, витребування у позивача належної копії заяви відповідача №б/н від 21.03.2013, постановлено ухвалу про оголошення перерви до 14.02.2023, представник позивача про дату і час судового засідання повідомлений під звукозапис, а ухвала суду надіслана на адресу відповідача, відповідно до відстеження на офіційному сайті "Укрпошта", не вручена по причині "адресат відсутній за вказаною адресою".

Ухвалами суду від 14.02.2023 та 07.03.2023, враховуючи неможливість проведення судового засідання, у зв`язку із оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги, відкладено розгляд справи відповідно до 07.03.2023 та 21.03.2023, позивач повідомлений про дату і час судового засідання ухвалою суду, а ухвали суду, надіслані судовою повісткою за адресами відповідача вказаними у позовній заяві та заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг №б/н від 21.03.2013, відповідно до відстеження на офіційному сайті "Укрпошта", на дату і час судового розгляду справи "не вручені під час доставки".

Ухвалою суду від 21.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.04.2023, позивач про дату і час судового засідання повідомлений під звукозапис, а ухвали суду, надіслані за адресами відповідача вказаними у позовній заяві та заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг №б/н від 21.03.2013, відповідно до відстеження на офіційному сайті "Укрпошта", на дату і час судового розгляду справи "не вручені під час доставки".

У судових засіданнях 11.04.2023, 05.05.2023, 25.05.2023 та 13.06.2023, приймаючи до уваги, що Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач: Фізична особа - підприємець Шпікула Юлія Василівна припинила свою підприємницьку діяльність 15.03.2018, витребувано у Відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи Шпікули Юлії Василівни ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та, враховуючи подані: - представником позивача (адвокат Деркач О.Р. довіреність №1907-К-Н-О від 27.07.2022) додаткові письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог №б/н від 25.05.2023 (вх. №4539 від 25.05.2023) та №б/н від 08.06.2023 (вх. №4954 від 08.06.2023); - інформацію начальника Відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (Горохівський А.) №819/28-03 від 16.05.2023 (вх. №4346 від 19.05.2023) щодо адреси місцезнаходження відповідача (вул. Полковника Д. Нечая, буд. 2, кв.1, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46011), постановлено ухвали про оголошення перерви відповідно до 05.05.2023, 25.05.2024, 13.06.2023 та 27.06.2023. Позивач про дату і час судового засідання повідомлений під звукозапис, а ухвали суду, надіслані за відомими адресами відповідача, відповідно до відстеження на офіційному сайті "Укрпошта", на дату і час судового розгляду справи "не вручені під час доставки" по причині адресат відсутній за вказаною адресою. Судом здійснено спроби передачі телефонограми за номера телефонів, які зазначені у ЄДР в якості засобу зв`язку з відповідачем проте оператор повідомив, що номери не є дійсними.

Ухвалами суду від 27.06.2023 та 07.07.2023, враховуючи подані представником позивача (Деркач О.Р.) заяву №б/н від 21.06.2023 (вх. №5339 від 22.06.2023) про надання доказів надіслання поштою відповідачу заяви від 08.06.2023 з додатками та клопотання про відкладення судового засідання №б/н від 07.07.2023 (вх. №5775 від 07.07.2023), відкладено розгляд справи відповідно на 07.07.2023 та 01.08.2023, позивач повідомлений про дату і час судового засідання, а ухвали суду, надіслані за відомими адресами відповідача, відповідно до відстеження на офіційному сайті "Укрпошта", на дату і час судового розгляду справи "не вручені під час доставки". Також судом здійснено повідомлення сторін про дату і час судового засідання, шляхом надіслання ухвали суду на електронну пошту, повідомлену позивачем у заяві від 11.04.2023.

Позивач та його представник у процесі розгляду справи в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на належне виконання Банком зобов`язань за Договором банківського обслуговування за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок" у сумі 200 000,00 грн, наданої Банком 15.10.2017 за заявою Фізичної особи підприємця Шпікули Ю.В. від 21.03.2013 про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, та не виконання відповідачем взятих зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом та комісії. У зв`язку із несвоєчасним погашенням тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, Банком нарахована пеня. При цьому, зазначає, що Постановою Банку від 26.12.2019 здійснено списання безнадійної заборгованості по боржнику ФОП Шпікула Ю.В. та відповідно до службової записки від 26.12.2019 №Е.65.0.0.0/3-1231 Правління банку про списання боргу передбачено подальший облік боргу на рахунках 9-го класу з подальшим відпрацюванням службами Банку, а тому банком проводиться процедура стягнення такої заборгованості, зокрема шляхом подання позову до суду. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заяв по суті (відзиву на позов), заяв чи клопотань з процесуальних питань не подав, участі повноважного представника у судових засіданнях не забезпечив. Ухвали суду від 14.11.2022 та 13.12.2022 відповідачем отримані відповідно 29.11.2022 та 27.12.2022, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення, а ухвали суду від 17.01.2023, 14.02.2023, 07.03.2023, 21.03.2023, 11.04.2023, 05.05.2023, 25.05.2023,13.06.2023, 27.06.2023 та 07.07.2023 направлені судовою повісткою на адресу ФОП Шпікули Юлії Василівни ( АДРЕСА_1 ) , яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та підтверджена Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, повернулися без вручення по причині "адресат відсутній за вказаною адресою". Судом здійснено спроби передачі телефонограми за номером телефону, який зазначений у позовній заяві в якості засобу зв`язку з відповідачем , проте оператор повідомив, що номер не є дійсний.

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу особи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення цієї особи належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б та від 19.09.2022 у справі №916/939/15-г).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що розгляд даної справи здійснювався із врахуванням Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні (в редакції Указів № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, 254/2023 від 01.05.2023 та №451/2023 від 26.07.2023), рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 та розпорядження голови Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2022 № 10-р, відповідно до яких з 24.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану.

Враховуючи продовжені п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України процесуальні строки розгляду судових справ під час дії карантину, запровадження воєнного стану, права учасників подавати заяви/клопотання про продовження процесуальних строків на подання ними своїх пояснень, заперечень, доказів, тощо, судом надано таке право сторонам під час розгляду справи.

Згідно з приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, встановив:

- між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" в особі голови правління Дубілета А.В. ( далі Банк) та Фізичною собою підприємцем Шпікулою Юлією Василівною ( згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, 15.03.2018 внесено запис про припинення підприємницької діяльності, при цьому враховуючи, що правовідносини сторін як таких, виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу ФОП не припинилися, спір належить до господарської юрисдикції (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18) (далі Клієнт) укладено Договір банківського обслуговування шляхом підписання 21.03.2013 Заяви про відкриття поточного рахунку та про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Відповідно до даної заяви Клієнт погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua), Тарифами банку, які разом з даною заявою становлять Договір банківського обслуговування. Підписавши заяву Клієнт, в порядку діючого законодавства надав згоду на ведення з ПАТ КБ "ПриватБанк" документообігу, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних чи інших документів, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронно-цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг. Своїм підписом, клієнт, приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах "ПриватБанку" Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/погодження по банківському обслуговуванню з клієнтом через web-сайт банку (www.pb.ua або інший інтернет-/SMS ресурс, вказаний банком). Клієнт підтверджує, що вся інформація надана ним є правильною. При укладенні договорів, а також додаткових угод до них банк і клієнт допускають факсимільне відтворення печатки та підпису особи уповноваженої підписувати договори та угоди до них від імені банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

Позивач встановив відповідачу кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_2 з 15.10.2017 у сумі 200 000,00 грн, що підтверджується довідкою №60208ТЕ33S065 від 10.06.2022 про розміри встановлених кредитних лімітів та випискою по рахунку Клієнта по тілу кредиту.

Відповідно до виписки по рахунку та службової записки банку №65.0.0.0/3-1231від 26.12.2019 "Про списання безнадійної заборгованості з балансу банку за рахунок резерву по пулу 361.1 млн." списано заборгованість фізичної особи підприємця, як безнадійну та відображено таку на рахунках 9-го класу.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, позивач направив відповідачу претензію за вих. № 60208ТЕ33S065 від 06.01.2022 з вимогою погашення заборгованості, що підтверджується описом вкладення та списком згрупованих відправлень від 12.01.2022, яка залишена останнім без відповіді та виконання, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Суд, на підставі ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим позивачем доказам та наведеним доводам в обґрунтування заявлених вимог, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При цьому, суд виходив із наступного:

- порядок укладення, зміни, розірвання та виконання кредитного договору регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Господарського кодексу України (далі ГК України), Закону України "Про банки і банківську діяльність" та нормативними актами, прийнятими Національним банком України, який є особливим центральним органом державного управління (ст. 2 Закону України "Про Національний банк України") та видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади, місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Відповідно до ст. 47, 49, ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, при цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Відповідно ст. 634 ЦК України наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» №СП-2011-85 від 28.01.2011 затверджено з 10.02.2011 Умови та Правила надання банківських послуг в частині послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено:

- позивач надав відповідачу кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_2 в сумі 200 000,00 грн, яким останній скористався та не повернув, у зв`язку з чим заборгованість по кредиту становить 190 506,06грн, що підтверджується виписками по рахунку.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 190 506,06грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки неоспорені відповідачем.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 109 769,43грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 42 873,21грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 4 762,65 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, то в позові відмовляється, при цьому суд виходив з наступного:

- у заяві відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 21.03.2013 процентна ставка, розмір комісії за використання ліміту не зазначені та у такій (заяві) підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, комісії та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщеними на сайті: www.pb.ua як невід`ємну частину договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг "ПриватБанку", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитним лімітом та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, витяг з Умов та Правил долучений до позовної заяви не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.pb.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (21.03.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05.08.2022), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Викладене спростовує доводи скаржника про те, що підписанням 21.03.2013 заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач погодився із відповідними умовами і правилами банку. Доданий до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить відомостей про дату редакції тексту, що спростовує доводи позивача про те що саме така редакція затверджена №СП-2011-85 від 28.01.2011 чи наказом №PR-2015-6513234 від 27.01.2015 про внесення змін до Умов та Правил надання банківських послуг в частині послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок».

Позивач не надав доказів повідомлення відповідача про зміну Умов та Правил надання банківських послуг шляхом обміну інформацією/погодження по банківському обслуговуванню з клієнтом через web-сайт банку (www.pb.ua або інший інтернет-/SMS ресурс, вказаний банком, що додатково підтверджує факт необізнаності відповідача з такими.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії та погодженого розміру ліміту кредитування, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому суд зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за використання ліміту, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №№916/2755/18, від 12.03.2020 у справі №916/548/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Правовий висновок у постановах Верховного Суду здійснено у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 302 ГПК України, та забезпечує формування єдиної правозастосовної практики незалежно від суб`єктного складу сторін спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вище наведене та обставини справи, враховуючи вищезазначену судову практику , суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача 109 769,43грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 42 873,21грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 4 762,65 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, а тому такі не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судовий збір у розмірі 2 857, 59 грн, згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що Фізична особа - підприємець Шпікула Юлія Василівна 15.08.2018 припинила підприємницьку діяльність, однак її зобов`язання під час здійснення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця перед позивачем виникли з господарського договору та не припинились із втратою нею статусу фізичної особи-підприємця, то задоволенні позовні вимоги підлягають стягненню з фізичної особи ОСОБА_1 (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.01.2020 у справі №909/454/19).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, буд 1 -Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570) 190 506 ( сто дев`яносто тисяч п`ятсот шість) грн 06коп. заборгованість за кредитом та 2 857 ( дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім) грн 59 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10 серпня 2023 року.

Суддя М.С. Стадник