РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023Справа № 910/3112/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Вершиніної Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Редсет"

до Міністерства оборони України

про зміну договору

Представники:

від позивача: Ткаченко О.В.;

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Редсет" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі-відповідач), в якому просить суд:

- змінити договір № 286/1/22/93 від 21.11.2022, укладений між Міністерством оборони України та ТОВ "Редсет", в частині специфікації викладеної в п. 1.1., а саме в графі "Строк постачання" слово "до 20.12.2022 (включно)" замінити на слова "11.01.2023 (включно)";

- змінити договір № 286/1/22/93 від 21.11.2022, укладений між Міністерством оборони України та ТОВ "Редсет", в частині специфікації викладеної в п. 1.1., а саме в графі "Загальна кількість" число "10 000, 0" замінити на число "3 000, 0".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в процесі виконання умов договору № 286/1/22/93 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 21.11.2022 виникли обставини, які вплинули на строки та обсяги постачання визначеного договором товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.03.2023.

У судовому засіданні 30.03.2023 суд зобов`язав відповідача надати суду докази здійснення попередньої оплати за договором № 286/1/22/93 від 21.11.2022 та докази часткової поставки позивачем товару за вказаним договором.

Також, у судовому засіданні 30.03.2023 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 27.04.2023.

03.04.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та, зокрема зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду. Також, відповідач вказує, що позивач був завчасно обізнаний та повідомлений належним чином про неможливість своєчасного виконання умов договору № 25/11-2022 від 25.11.2022 його контрагентом, проте не вчинив жодних дій направлених на пошук альтернативних джерел виконання договірних обов`язків перед Міністерством оборони України.

26.04.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач на виконання вимог суду подав клопотання про долучення доказів, а саме видаткові накладні та акти приймання передачі товару за договором № 286/1/22/93 від 21.11.2022.

Також, 26.04.2023 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких він зазначає, що позовна заява ТОВ "Редсет" фактично спрямована не на внесення змін до договору з метою його виконання, а на усунення підстав для відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт.

У судовому засіданні 27.04.2023 оголошено перерву до 11.05.2023.

11.05.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач на виконання вимог суду подав клопотання про долучення доказів, а саме платіжне доручення на підтвердження здійснення попередньої оплати за договором № 286/1/22/93 від 21.11.2022.

У судовому засіданні 11.05.2023 оголошено перерву до 18.05.2023.

11.05.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав заяву, в якій у зв`язку з необхідністю додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки для захисту інтересів позивача просить суд перенести судове засідання на іншу дату.

У судовому засіданні 18.05.2023 оголошено перерву до 08.06.2023.

24.05.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав відповідь на відзив, в якій, зокрема зазначає про наявність всіх чотирьох умов відповідно до приписів ст. 652 ЦК України для внесення змін до договору, а також вказує, що позивач не відмовився від виконання обов`язків за договором, виконав постачання товару в об`єктивно можливому обсязі та у строк з урахуванням обставин, які виникли та стали підставою зміни істотних умов виконання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/3112/23 призначено на 27.07.2023.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав письмові пояснення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення розгляду справи та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.07.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.11.2012 між Міністерством оборони України (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Редсет" (далі - постачальник) укладено договір № 286/1/22/93 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України), умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити у 2022 році нафти і дистиляти (09130000-9) (паливо дизельне) (далі- товар) для потреб Міністерства оборони України та Збройних Сил України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією:

Найменування товаруГСТУ, ДСТУСтрок постачанняОдиниця виміруЗагальна кількістьЦіна за одиницю продукції (без ПДВ з витратами на завантаження товару в місцях навантаження транспортними витратами)Загальна сума вартості продукції в грн. (без ПДВ з витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратами)
паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0 (паливо дизельне DIESEL Grade 2 (arctic) (61-013-3052) ДСТУ 7688:2015* до 20.12.2022 (включно) тонн 10 000, 0 67 200, 00 672 000 000, 00
Крім того ПДВ 7% 47 040 000, 00
Загальна вартість продукції з ПДВ719 040 000, 00
Загальна вартість продукції з ПДВ складає: 719 040 000 (сімсот дев`ятнадцять мільйонів сорок тисяч) грн. 00 коп.

Згідно п. 3.1. договору, ціна договору становить: без ПДВ 672 000 000, 00 грн, крім того ПДВ 47 040 000, 00 грн. Ціна договору, що підлягає оплаті становить 719 040 000, 00 грн, у тому числі податок на додану вартість та вартість вантажних робіт в місцях завантаження і транспортні витрати.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальником товар постачається на умовах DDP до складу замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів, установлених діючими технічними умовами.

Договір вважається виконаним при умові постачання 99 % товару (п. 5.5. договору).

Відповідно до п. 6.3. договору, постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товару у строки, встановлені договором; забезпечити постачання товару, згідно специфікації та якість якої відповідає вимогам розділу ІІ договору.

За умовами п. 8.2. договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (п. 8.3. договору).

Відповідно до п. 8.4. договору, невиконання або неналежне виконання постачальником п. 8.2-8.3. цього договору, позбавляє останнього права посилатися на обставини непереборної сили та не звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язань.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1. договору).

Додатком №12.1 до договору № 286/1/22/93 від 21.11.2012 сторони погодили порядок приймання товару.

Додатком № 12.2 до договору № 286/1/22/93 від 21.11.2012 сторони погодили рознарядку на постачання ТОВ "Редсет" палива дизельного ДП-Арк-Євро5-В0 (паливо дизельне DIESEL Grade 2 (arctic) (ДСТУ 7688:2015*).

Відповідно до умов договору постачальник (позивач) зобов`язаний був поставити у 2022 році паливо дизельне DIESEL Grade 2 (arctic) у кількості 10 000 т до 20.12.2022 загальною вартістю 719 040 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у січні 2023 з урахуванням здійсненої відповідачем попередньої оплати було поставлено відповідачу паливо дизельне DIESEL Grade 2 (arctic) у кількості 3 001, 99 т на загальну суму 215 855 088, 096 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними № 1 від 09.01.2023, № 2 від 11.01.2023, № 3 від 17.01.2023, № 4 від 18.01.2023, № 5 від 18.01.2023, № 6 від 18.01.2023, № 7 від 19.01.2023 та актами приймання-передачі № 5 від 09.01.2023, № 16 від 13.01.2023, № 6 від 17.01.2023, № 18 від 19.01.2023, № 17 від 19.01.2023, № 27 від 18.01.2023, № 19 від 23.01.2023, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Як зазначає позивач, після підписання та укладення вказаного договору мала місце істотна зміна обставин, якими позивач керувався при прийнятті рішення про укладення договору і які впливають на строки виконання зобов`язань за укладеним договором та є підставою для внесення змін до договору.

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з листом від 02.12.2022 № 02/12-1, в якому зазначив про наявність обставин, які негативно впливають на виконання договору № 286/1/22/93 від 21.11.2012 та після отримання відповідного документа від Торгово-промислової палати України на підтвердження настання таких обставин позивач надасть його відповідачу.

Крім того, як зазначає позивач, ним було надіслано відповідачу лист № 26/12-1 від 26.12.2022, в якому позивач зазначив, що у зв`язку з настанням форс мажорних обставин, специфікою здійснення поставок товару та організацією логістичних процесів в різдвяно-новорічний період в Європі та фактичного обсягу видатків замовника за цим договором, просив відповідача зменшити об`єми поставки дизельного палива в специфікації до договору та визначити обсяг поставки в загальній кількості 3000 т замість 10 000 т, шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Так, у висновках Вінницької торгово-промислової палати № 23/12/543 від 26.12.2022 та № 23/15/555 від 29.12.2022 зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Редсет" з метою належного виконання своїх зобов`язань за договором № 286/1/22/93 від 21.11.2012 знайшло постачальника, спроможного виготовити та поставити визначену договором кількість товару та уклало з Компанією LLC Klar-Chris ABB (Угорщина) зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу № 25/11-2022 від 25.11.2022 (з додатковою угодою від 29.12.2022) за яким Компанія зобов`язалась продати товар у строк до 13.12.2022.

Проте, 02.12.2022 Компанія LLC Klar-Chris ABB своїм листом № 235 повідомила ТОВ "Редсет" про те, що постачання всієї законтрактованої кількості дизельного палива у визначені строки знаходиться під загрозою, оскільки 01.12.2022 на їх нафтовому терміналі виникла непередбачувана аварійна технічна ситуація, у зв`язку з чим було зупинено виробництво продукції і використання терміналу. За повідомлення спеціалістів, орієнтовний час ліквідації аварійної ситуації становить від 10 до 15 діб.

У висновку Вінницької торгово-промислової палати зазначено, що Компанією об?єктивно був втрачений період з 01.12.2022 по 22.12.2022 та на 22 дні змістився плановий час завантаження дизельного палива з метою слідування до місця призначення. В результаті вказаної виробничо-технічної несправності постачання палива буде виконане пізніше на 22 доби з урахуванням його часових меж.

Зупинка виробничої діяльності у постачальника Товару через аварійну виробничо-технічну ситуацію на нафтовому терміналі, що мала місце 01.12.2022 та тривала до 22.12.2022 значно перешкоджала виробництву товару та потягла за собою незаплановані втрати часу на поставку товару тривалістю 22 календарних дні.

Також, у висновку зазначено, що оскільки добове відвантаження дизельного палива технологічно можливе лише в кількості 334 тонни на добу, то враховуючи, що кількість днів до кінця 2022 року (з 23.12.2022 по 31.12.2022) становить 9 календарних днів, постачальник спроможний поставити паливо лише в кількості 3000 тонн.

Таким чином, аварійна виробничо-технічна ситуація на нафтовому терміналі Компанії LLC Klar-Chris ABB вплинула не лише на строки, але й на зменшення обсягів поставки палива на 7000 тонн.

Таким чином, Вінницька торгово-промислова палата у своєму висновку зазначила, що документально пітверджені об?єктивні обставини (виробничо-технічна аварія на нафтовому терміналі у постачальника товару та спричинене нею падіння добової продуктивності відвантаження дизельного палива), що спричинили неможливість в повному обсязі виконання зобов?язань щодо поставки Товару за основним Договором, мають об?єктивний невідворотний характер, який в даних умовах не залежить від волі, бажань і дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Редсет" і мають прямий причинно-наслідковий зв?язок з фактом неможливості виконання зобов?язань за договором №286/1/22/93 від 21.11.2022р. у встановленій договором кількості дизельного палива. За відсутності вини Заявника в порушенні обсягів постачання Товару, штрафні санкції, передбачені Договором, не підлягають до застосування. Враховуючи фактичні обставини, надані Заявником документи, положення нормативно-правових актів, умови укладеного між сторонами договору, Вінницька торгово-промислова палата підтвердила, що вищевказані обставини є істотними, безпосередньо вплинули на обсяги поставки Товару за договором №286/1/2293 від 21.11.2022, укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Редсет", та призвели до їх зменшення на 7000 тонн.

Листом від 05.01.2023 № 05/01-1 позивачем було надіслано відповідачу вказані висновки Вінницької торгово-промислової палати з проханням розглянути можливість зміни умов договору в частині строків та обсягів поставки товару.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що унеможливлення виконання зобов`язань за договором про поставку для державних потреб у повному обсязі, спричинено істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити при його укладенні, а саме неможливість контрагентом позивача поставити паливо дизельне у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин - виробничо-технічна аварія на нафтовому терміналі, що вплинуло на строки та обсяги постачання, у зв`язку з чим позивач просить суд змінити договір № 286/1/22/93 від 21.11.2022, укладений між Міністерством оборони України та ТОВ "Редсет", в частині специфікації викладеної в п. 1.1., а саме в графі "Строк постачання" слова "до 20.12.2022 (включно)" замінити на слова "11.01.2023 (включно)"; змінити договір № 286/1/22/93 від 21.11.2022, укладений між Міністерством оборони України та ТОВ "Редсет", в частині специфікації викладеної в п. 1.1., а саме в графі "Загальна кількість" число "10 000, 0" замінити на число "3 000, 0".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 286/1/22/93 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 21.11.2022, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Пунктом 25 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 6 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частинами 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 є необхідним для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.

Отже закон пов`язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 910/13557/21, від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, від 22.12.2022 у справі № 916/3577/21, від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21, від 21.05.2019 у справі № 904/9906/17, від 12.09.2019 у справі № 910/17469/18, від 18.02.2020 у справі № 902/364/19, від 19.07.2022 у справі № 910/14155/21.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, частина перша статті 627 ЦК України), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у частині другій статті 652 ЦК України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта цієї статті), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом "найменших негативних наслідків" для сторін договору (пункти 88- 90 постанови Великої Палата Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21)).

Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовано у статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яка містить загальне правило, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (пункт 4 частини п`ятої статті 41).

Вказана норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили.

Така зміна має відбуватись за волевиявленням обох сторін. Закон України "Про публічні закупівлі" не передбачає випадків обов`язкового продовження строку дії договору на вимогу однієї із сторін, в тому числі шляхом звернення до суду. Норма пункту 4 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" не надає право одній зі сторін вимагати від іншої внесення змін до договору в судовому порядку (пункт 101 постанови Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За умовами п. 8.2. договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (п. 8.3. договору).

Відповідно до п. 8.4. договору, невиконання або неналежне виконання постачальником п. 8.2-8.3. цього договору, позбавляє останнього права посилатися на обставини непереборної сили та не звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язань.

Згідно з пп. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Частинами 1, 2 ст. 11 вказаного Закону передбачено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв`язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; Торгово-промислова палата України та торгово-промислові палати України залучаються до надання експертних висновків про походження товарів в тих випадках, коли відповідно до міжнародних договорів України повноваження видачі сертифікатів походження товарів надані митному органу, якщо інше не визначено такими міжнародними договорами. Порядок надання експертних висновків встановлюється Кабінетом Міністрів України; виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Позивачем до позовної заяви, в якості доказу наявності обставин непереборної сили, додано висновки Вінницької торгово-промислової палати № 23/12/543 від 26.12.2022 та № 23/15/555 від 29.12.2022, в яких зазначено, що документально пітверджені об?єктивні обставини (виробничо-технічна аварія на нафтовому терміналі у постачальника товару та спричинене нею падіння добової продуктивності відвантаження дизельного палива), що спричинили неможливість в повному обсязі виконання зобов?язань щодо поставки Товару за основним Договором, мають об?єктивний невідворотний характер, який в даних умовах не залежить від волі, бажань і дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Редсет" і мають прямий причинно-наслідковий зв?язок з фактом неможливості виконання зобов?язань за договором №286/1/22/93 від 21.11.2022р. у встановленій договором кількості дизельного палива. Враховуючи фактичні обставини, надані Заявником документи, Вінницька торгово-промислова палата підтвердила, що вищевказані обставини є істотними, безпосередньо вплинули на обсяги поставки Товару за договором №286/1/2293 від 21.11.2022, укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Редсет", та призвели до їх зменшення на 7000 тонн.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" обов`язковими для застосування на всій території України є методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень. Водночас вказаний Закон не містить положень щодо наявності у торгово-промислової палати повноважень з видачі висновків на підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувались під час укладення договорів (постанова Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 910/15637/19; пункт 6.18 постанови Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 910/13436/19; пункт 49 постанови Верховного Суду від 08.12.2020 у справі № 910/11888/19; пункт 10 постанови Верховного Суду від 19.07.2022 у справі № 910/14155/21, пункт 5.12 постанови від 26.10.2021 у справі № 910/18402/20).

Правова оцінка, що наведена у висновку ТПП про істотні зміни обставини, відображає думку його автора (авторів), а не обставини чи докази у справі, не є обов`язковою для суду. Висновок ТПП про наявність істотної зміни обставин не є підставою для звільнення позивача від доказування цих обставин. Такі обставини доводяться в загальному порядку і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21.

Суд, дослідивши зазначені вище висновки Вінницької торгово-промислової палати № 23/12/543 від 26.12.2022 та № 23/15/555 від 29.12.2022, зазначає, що останні не є підставою для внесення змін до договору, оскільки позивач звернувся до торгово-промислової палати після закінчення строку поставки товару, при цьому в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу вказаних висновків з пропозицією укласти додаткову угоду до договору в частині продовження строку поставки товару у визначений договором строк, адже вони були надіслані відповідачу листом від 05.01.2023 № 05/01-1.

При цьому, як вбачається зі змісту таких висновків, 02.12.2022 Компанія LLC Klar-Chris ABB (контрагент позивача) своїм листом № 235 повідомила ТОВ "Редсет" про те, що постачання всієї законтрактованої кількості дизельного палива у визначені строки знаходиться під загрозою, оскільки 01.12.2022 на їх нафтовому терміналі виникла непередбачувана аварійна технічна ситуація, у зв`язку з чим було зупинено виробництво продукції і використання терміналу. Тобто, позивач був завчасно повідомлений та, відповідно, обізнаний про неможливість своєчасного виконання умов договору його контрагентом, проте не вжив жодних дій направлених на пошук альтернативних джерел виконання договірних обов`язків перед Міністерством оборони України.

Отже, суд зазначає, що підписуючи 21.11.2022 договір про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/22/93, у пункті 1.1 якого вказано строк поставки до 20.12.2022 (включно), позивач мав оцінити можливість своєчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе, у зв`язку з невиконанням зобов`язань в строк.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази письмових пропозицій/звернень позивача під час укладення договору щодо кінцевої дати постачання товару, тобто підписуючи договір позивач погодив всі істотні умови договору без зауважень та заперечень.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що договір № 286/1/22/93 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 21.11.2022, укладений саме між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальінстю «Редсет», участь третіх осіб у договорі не передбачена.

Крім того, відповідно до підпункту 6.3.6 пункту 6.3. договору, постачальник зобов`язаний нести ризики, яких може зазнати товар до моменту його належної передачі та приймання одержувачем замовника.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача на обставини неможливості поставки товару у визначені договором строки, у зв`язку з тим, що Компанія LLC Klar-Chris ABB не поставила позивачу продукцію вчасно у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

При цьому, порушення контрагентом позивача своїх зобов`язань за договором поставки за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язання постачальником товару, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності та могли бути ним передбачені при укладенні договору.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно ст. 44 Господарського кодексу України, підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, укладаючи спірний договір із строком поставки до першої партії товару до 20.12.2022 (включно) позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний договором строк.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17, від 13.06.2018 у справі № 910/17259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/496/18, від 15.08.2018 у справі № 910/21804/17, від 22.05.2019 у справі № 904/1782/19 та від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19.

Крім того, статтею 17 Конституції України встановлено, що оборона України, захист її суверенітету територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу.

Основи організації оборони та повноваження державних органів по її забезпеченню, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб щодо зміцнення обороноздатності країни встановлює Закон України "Про оборону України".

Статтею 3 Закону України "Про оборону України" передбачено, що підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого часу включає забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою та іншою технікою, а також створення високоефективних засобів збройної боротьби.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до статті 3 та частини першої статті 10 Закону України "Про оборону України", Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення до життя державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.

З урахуванням викладеного, невиконання, порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію Міністерства оборони України.

Суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних.

Порядок судового захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів визначається законом.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Положення статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначають, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Судом встановлено, що строк поставки товару за договором закінчився 20.12.2022, строк дії договору закінчився 31.12.2022.

Тобто час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчився. Доказів досягнення сторонами домовленості про його продовження матеріали справи не містять.

У той же час зміна умов договору або його розірвання можливі виключно під час дії відповідного правочину.

Отже, у даному випадку на час постановлення даного рішення між сторонами відсутній укладений правочин, який може бути змінено в судовому порядку.

Положеннями ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, дійшовши висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.18. у справі № 338/180/17 та від 07.11.18. у справі № 488/5027/14-ц.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28- 36).

Виходячи з фактичних обставин справи та правовідносин, які склались між сторонами, суд встановив, що вимога про внесення змін до договору в частині продовження строків та обсягів поставки товару не є належним та ефективним способом захисту прав позивача.

При цьому, ані нормами чинного законодавства, ані умовами укладеного між сторонами договору не передбачено зміну підпунктів договору шляхом заміни слів та викладення їх в іншій редакції, як просить позивач у позовній заяві.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Редсет" до Міністерства оборони України про зміну договору не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 07.08.2023.

Суддя С. О. Щербаков