номер провадження справи 34/128/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
09.08.2023 Справа № 908/1529/23
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В., при секретареві судового засідання Драковцевій В.В.,
про стягнення 3 235 698 грн 99 коп.
за участі уповноважених представників сторін:
від позивача: Гордієнко С.Д., ордер ВІ № 1147552 від 05.06.2023 (ВКЗ);
від відповідача: Чайкіна К.О., довіреність № 188/23 від 01.01.2023 (ВКЗ)
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.07.2023 у справі №908/1529/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНВЕСТ-ШИППІНГ, ідентифікаційний код юридичної особи 31158623 (вул. Південне шосе, буд. 72, каб. 5, м. Запоріжжя, 69008) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДенДі-ЛОГІСТИК, ідентифікаційний код юридичної особи 41342063 (вул. Саперне поле, буд. 14/55, м. Київ, 01042) 1 714 367 (один мільйон сімсот чотирнадцять тисяч триста шістдесят сім) грн 96 коп. 20% річних, 1 444 051 (один мільйон чотириста сороко чотири тисячі п`ятдесят одна) грн 03 коп. інфляційних втрат, 75 933 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот тридцять три) грн 20 коп. штрафу та 48 515 (сорок вісім тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн 28 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Відстрочено виконання рішення суду щодо стягнення 3 234 352 (три мільйони двісті тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят дві) грн 19 коп. до 24.10.2023.

31.07.2023 до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну допомогу у справі №908/1529/23 в розмірі 45 000,00 грн.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.07.2023 заяву передано на розгляд судді Науменку А.О.

Розпорядженням В.о. керівника апарату суду від 31.07.2023 №П-534/23 Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, враховуючи перебування судді Науменка А.О. у відпустці з 07.08.2023 по 25.08.2023, призначено повторний автоматизований розподіл.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано на розгляду судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду запорізької області від 01.08.2023 № 908/1529/23 прийнято до розгляду заяву ТОВ «ДенДі ЛОГІСТИК» про ухвалення додаткового рішення, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09.08.2023 о 12 год. 50 хв. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Вказана ухвала суду доставлена до електронних кабінетів сторін 01.08.2023, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

08.08.2023 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні 09.08.2023 присутні представники позивача та відповідача, здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Суд відкрив судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Представникам сторін надано вступне слово.

Представник позивача підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 45 000,00 грн.

Представник відповідача підтримав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За приписами пункту 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 3-5 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судовому засіданні 09.08.2023 судом прийнято додаткове рішення, проголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи № 908/1529/23 представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДенДі ЛОГІСТИК» здійснювалось адвокатом Гордієнком Сергієм Дмитровичем (приймав участь в судових засіданнях), який діяв на підставі ордеру серія ВІ № 1147552, виданого 05.06.2023.

05.06.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «ДенДі-ЛОГІСТИК» (далі - клієнт) та Гродієнком Сергієм Дмитровичем (далі - адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги № 37/ДДЛ (далі - договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого клієнт надає завдання (доручення), а адвокат приймає на себе зобов`язання, відповідно до завдання клієнта надавати йому правничу (правову) допомогу, в обсязі і на умовах, визначених цим договором або додатковою угодою до нього. Завдання (доручення) може бути оформлено в письмовій або усній формі.

Відповідно до п. 2.2. договору на підтвердження наданої правової допомоги, адвокатом складається звіт.

Розмір гонорару за цим договором, порядок його оплати, порядок відшкодування інших витрат, узгоджується сторонами окремо, про що укладається угода до цього договору (п. 4.1. договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання. Якщо у додатковій угоді не встановлено інше то договір вважається укладений строком на 1 рік (п.п. 5.1., 5.2. договору).

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору від 05.06.2023, адвокат надає правову допомогу у справі № 908/1529/23 за позовом ТОВ «ДенДі ЛОГІСТИК» до ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» про стягнення заборгованості. Обсяг доручення: усі дії, які адвокат вважає за необхідним, для досягнення результату. Доручення вважається виконаним в момент набрання чинності рішенням суду у справі. На умовах п. 4.1. договору сторони домовились, що гонорар адвоката за ведення цієї справи фіксований, що складає 45 000,00 грн. Клієнт здійснює оплату гонорару на розрахунковий рахунок адвоката або готівкою, впродовж 10 днів з дня отримання рахунку та рішення суду, яке набрало законної сили. У разі здійснення оплати гонорару готівкою, адвокат видає клієнту довідку про оплату. Результат рішення по справі (позитивний чи негативний) не впливає на обов`язок клієнта по оплаті гонорару.

27.07.2023 між сторонами складено та підписано Звіт про надання правничої допомоги до договору, відповідно до якого адвокатом надано правову допомогу: 05.06.2023 - вивчення матеріалів справи, консультація з питань правової позиції та перспективи розгляду цієї справи, складання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; 06.06.2023 пошук та вивчення практики Верховного Суду; 07.06.2023 складання відповіді на відзив; 12.06.2023 участь у судовому засіданні; 25.06.2023 вивчення практики ВС та складання письмових пояснень; 26.06.2023 та 05.07.2023 участь у судових засіданнях; 21.07.2023 підготовка до стадії дослідження доказів та судових дебатів; 24.07.2023 участь у судовому засіданні; 27.07.2023 складання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд зазначає, що Ордер на надання правової (правничої) допомоги серії ВІ №1147552 від 05.06.2023 містить посилання на вказаний вище договір.

Аналіз наданих документів свідчить про правомірність представництва адвокатом Гордієнком С.Д. інтересів позивача під час розгляду справи №908/1529/23.

Розглянувши заяву ТОВ «ДенДі ЛОГІСТИК» про стягнення з відповідача суми 45 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній орієнтовний розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи № 908/1529/23 слідує, що позивач у позовній заяві просив покласти судові витрати у справі на відповідача.

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс та очікував понести у зв`язку із розглядом справи становив 100 000,00 грн.

Як зазначив представник позивача, в судовому засіданні 24.07.2023 представник позивача в усній формі зазначив, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду у встановлений законом строк.

В заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач заявив про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн. До вказаної заяви було додано копії: Договору №37/ДДЛ про надання правової допомоги від 05.06.2023, додаткової угоди № 1 до договору від 05.06.2023, Звіт про надання правничої допомоги до договору від 27.07.2023, ордеру серія ВІ № 1147552 від 05.06.2023.

В клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн. відповідач посилається на те, що заявлений позивачем розмір судових витрат є неспівмірним зі складністю справи, витраченим адвокатом часу та наявними ринковими цінами на послуги/гонорари адвоката. Зокрема, представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що наданий Звіт про надання правничої допомоги містить всього 14 позицій за видами наданої допомоги, з яких в тому числі вбачається, що адвокатом Гордієнко С.Д не складалася позовна

заява та не готувались матеріали справа для подання до суду, що у зазначеній справи складає найбільшу частину роботи адвокату. При цьому, за наявності готової позовної заяви та додатків до неї не зрозумілим є яку саме консультація до перспектив розгляду справи надавалась адвокатом (п. 2 Звіту). Щодо посилань на виконання робіт по вивченню судової практики (п. 4-7 Звіту) відповідач зазначає, що наведена практика є досить відомою та не потребую значеного часу для вивчення. Водночас щодо практики по справі № 904/3177/20 (п. 10 Звіту) відповідач зазначає, що зазначена предметом спору у зазначеній справі були вимоги позивача за аналогічних положень договору та взагалі не потребували вивчення представником позивача. Щодо вивчення практики стосовно форс-мажору (п. 5, 14 звіту) відповідач зазначив, що відповідач не посилався на звільнення від відповідальністю внаслідок настання форс-мажорних обставин, відповідно не зрозумілим з якою метою вивчалася зазначена судова практика.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Велика Палата вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" від 23.01.2014 (East/WestAllianceLimited проти України, заява N 19336/04, § 268)). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постанові Великої Палати Верхового Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31.05.2005; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13.07.2010; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07.11.2013.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19.

Отже при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Господарський суд враховує, що заявлена позивачем загальна сума витрат на професійну правничу допомогу не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару з урахуванням таких критеріїв як: справедливість, добросовісність, розумність; принципів співмірності та розумності судових витрат, складності справи № 908/1529/23, яка розглядалась за правилами загального позовного провадження, витраченого адвокатом часу на надання послуг у даній справі, в тому числі на участь в судових засіданнях, ціни позову.

Розмір судових витрат у даній справі, який складається з суми 45 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу відповідно до положень статті 74 ГПК України доведений та документально підтверджений. Необхідність понесення таких витрат стало наслідком звернення позивача до суду з метою захисту своїх законних прав та охоронюваних майнових інтересів, внаслідок їх порушення з боку відповідача.

Крім того, у разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Подібні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21, від 02.02.2023 у справі № 915/606/21.

Отож, у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між позивачем і його адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений адвокатом позивача час на надання послуг правничої допомоги та зазначення кількості витрат такого часу.

Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19.

Умовами додаткової угоди № 1 до договору передбачено саме фіксований розмір гонорару незалежно від результату розгляду справи у розмірі 45 000,00 грн., що складає 1,39 % від ціни позову.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 № 910/13071/19 вказано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Доводи відповідача спростовуються вищевикладеним, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

На підставі усього вищевикладеного, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 000,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДенДі-ЛОГІСТИК» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1529/23 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ, ідентифікаційний код юридичної особи 31158623 (вул. Південне шосе, буд. 72, каб. 5, м. Запоріжжя, 69008) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДенДі-ЛОГІСТИК, ідентифікаційний код юридичної особи 41342063 (вул. Саперне поле, буд. 14/55, м. Київ, 01042) суму 45 000,00 грн. (сорок п`ять тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення. Повний текст додаткового рішення складено та підписано 18.08.2023.

Суддя М.В. Мірошниченко