ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 Справа № 914/1332/23

За позовом: Виконавчого комітету Херсонської міської ради, м. Херсон

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт», м. Львів

про стягнення 131 100, 00 грн та розірвання договору

Суддя Наталія Мороз

При секретарі Соломії Дицькій

Представники:

Від позивача: Остапенко О. І.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позовну заяву подано Виконавчим комітетом Херсонської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» про стягнення 131 100, 00 грн та розірвання договору.

Ухвалою суду від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.05.2023.

Ухвалою суду від 15.05.2023 задоволено заяву Виконавчого комітету Херсонської міської ради № 03-01-20/207 від 10.05.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

30.05.2023 підготовче засідання відкладено на 27.06.2023, про що відповідача повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

Ухвалою суду від 27.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11.07.2023.

11.07.2023 розгляд справи по суті відкладено на 15.08.2023, про що відповідача повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

В судове засідання 15.08.2023 представник позивача в режимі відеоконференції з`явився, дав пояснення по суті спору, позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 38 від 09.04.2021 щодо повної та своєчасної поставки товару (нафти і дистилятів (бензину А-95), у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача 131 100,00 грн вартості оплаченого та непоставленого товару та розірвати договір № 38 від 09.04.2021.

Позиція відповідача.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, відзив на позов у встановлені процесуальним законом строки не подав.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Львівської області про відкриття провадження у справі від 01.05.2023, судом встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання вказаної ухвали, на подання до суду відзиву.

Згідно з інформацією, що знаходиться на веб-сайті Акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення від 01.05.2023 з ухвалою суду від 01.05.2023 про відкриття провадження у справі (ідентифікатор поштового відправлення 099) було вручено відповідачу 17.05.2023.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд також звертає увагу, що на офіційному сайті Господарського суду Львівської області неодноразово розміщувалось оголошення про розгляд справи № 914/1332/23 для належного повідомлення ТзОВ «Прайм Лайт» про дату та час судового засідання.

Чинний Господарський процесуальний кодекс України, спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів. Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Враховуючи наведене, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Обставини справи.

09.04.2021 між Виконавчим комітетом Херсонської міської ради (позивач, за договором замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (відповідач, за договором постачальник) укладено договір № 38, згідно умов якого постачальник зобов`язався передати у власність замовника товар нафту і дистиляти (бензин А-95) у кількості 5 000 літрів, а замовник зобов`язався прийняти і оплатити товар.

Згідно з п. 4.1 договору, ціна договору становить 131 100,00 грн, у тому числі ПДВ 21 850,00 грн. Оплата здійснюється по факту поставки товару протягом 10 банківських днів, по мірі надходження коштів на розрахунковий рахунок замовника на відповідні цілі (п.4.7). Передача замовнику товару здійснюється оператором АЗС з АЗС відповідного оператора АЗС, шляхом заправки автомобілів замовника при пред`явлені замовником або його довіреною особою бланків (п.4.8). Право власності на товар переходить до замовника з моменту оформлення видаткової накладної на товар (п.4.10). Бланк, пред`явлений замовником, є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаної у бланку кількості і марки найменування (виду) нафтопродуктів (п.4.11). Місце поставки (передачі) товару: 73000, Україна, Херсонська область, місто Херсон, стаціонарна мережа автозаправних станцій (АЗС) та АЗС для заправки автотранспорту у відрядженнях по всій території України (п.4.12). Строк поставки товару: протягом 2021 року, до 31.12.2021 (п.4.13). Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2021 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.9.1). Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку (п.9.2). Цей договір може бути достроково розірваний за письмовою згодою сторін (п.9.3). Цей договір може бути змінений чи доповнений тільки за письмовою згодою сторін, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду (п.9.4). Додатки та додаткові угоди до цього договору є його невід`ємною частиною (п.9.5). Додатками до договору, що є невід`ємною його частиною, є: специфікація (додаток № 1 до договору); порядок внесення змін до договору (додаток № 2 до договору); перелік розташування автозаправних станцій (АЗС) (додаток № 3 до договору) (п.9.13).

На виконання умов договору, позивач здійснив оплату товару та перерахував відповідачу грошові кошти на загальну суму 131 100, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1163 від 13.08.2021 (в матеріалах справи).

Проте, у зв`язку з неналежним виконанням ТзОВ «Прайм Лайт» своїх договірних зобов`язань, позивач (як зазначено останнім у позовній заяві) позбавлений можливості отримати товар з причини неможливості проведення транзакції з талонами, про що представниками замовника складено відповідні акти (в матеріалах справи) та направлено на адресу постачальника.

В матеріалах справи також наявні акти від 31.08.2021, 09.11.2021 та 10.11.2021 про неможливість проведення транзакцій за бланками (талонами), підписані комісією у складі заступника начальника адміністративно-господарського відділу, завідувачем господарства адміністративно-господарського відділу та водієм автотранспортних засобів адміністративно-господарського відділу товариства позивача.

З метою добровільного врегулювання спору, 16.11.2021 позивач звернувся до ТзОВ «Прайм Лайт» листом-претензією № 9-1171-17/41 з вимогою негайного повернення суми, сплаченої замовником у розмірі 131 100,00 грн, а також розірвання договору від 09.04.2023 № 38.

Проте, дана вимога залишена ТзОВ «Прайм Лайт» без відповіді та задоволення.

Таким чином, враховуючи порушення ТзОВ «Прайм Лайт» умов укладеного між сторонами договору № 38 від 09.04.2021, з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до господарського суду з позовом про розірвання вказаного договору та стягнення з відповідача 131 100,00 грн вартості оплаченого товару.

Оцінка суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

В даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору № 38 від 09.04.2021, що за своєю правовою природою є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1, 2 ст.712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як з`ясовано судом, відповідачем передано, а позивачем прийнято талони на отримання палива бензину А-95 у кількості 500 шт. по 10 л. Дана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи, підписаним та скріпленим печатками сторін актом приймання-передачі талонів на пальне від 09.08.2021.

Кореспондуючий обов`язок з оплати товару позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 1163 від 13.08.2021 на загальну суму 131 100, 00 грн.

У відповідності до ст. 662, 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч.1 ст. 664 ЦК України закріплено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ч. 3,4 ст. 664 ЦК України).

Суд звертає увагу, що враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку закупівлі палива у вигляді талонів (бланків про отримання нафтопродуктів), мету придбання таких - мати можливість їх пред`явлення на АЗС для отримання палива у погодженій кількості та у межах строку дії таких талонів (бланків), позивачу мали бути передані талони, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні картки на АЗС. Договором між сторонами не визначалося додаткових умов чи дій позивача для отримання палива на АЗС при пред`явленні бланків. Технічні збої в системах оператора не можуть вважатись об`єктивними обставинами неможливості виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі.

Відповідно до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 670 ЦК України встановлено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Також, суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Держмроживстандарту України 20.05.2008 № 281/171/578/155, талон це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Таким чином, підписання сторонами акту приймання-передачі талонів на пальне від 09.08.2021 не свідчить про фактичне передання відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, незважаючи на своєчасне виконання позивачем обов`язку з оплати вартості товару, відповідач не забезпечив готового до передання покупцеві товару у визначеному договором місці, зокрема на АЗС.

Відповідач проти вказаних обставин не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Відтак, враховуючи право позивача на повернення коштів за неотриманий товар, суд дійшов висновку, що заявлена вимога щодо стягнення з відповідача 131 100,00 грн вартості оплаченого товару є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору, суд зазначає наступне.

Статтею 631 ЦК України та ч. 7 ст. 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору не є терміном дії зобов`язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно з ст.599 ЦК України, ч.1 ст.202 ГК України, такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Так, строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд. Згідно з ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Початок строку чи його закінчення можуть визначатися вказівкою на календарну дату або на подію, що має неминуче настати. Таким чином, у випадку настання календарної дати або відповідної події, визначених договором, дія останнього припиняється. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним, оскільки поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 9.1 договору № 38 від 09.04.2021, договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2021 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Даний договір не містить умов щодо його пролонгації, отже строк дії договору № 38 від 09.04.2021 закінчився 31.12.2021.

Між тим, з позовною заявою про розірвання договору та стягнення 131 100,00 грн позивач звернувся у квітні 2023 року, тобто після закінчення строку дії цього договору.

За змістом зазначених вище норм, розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18.

Таким чином, вимога позивача про розірвання договору № 38 від 09.04.2021 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 73, 74, 81 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Судові витрати.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (79044, м. Львів, вул. Єфремова, будинок 84/1 Б, ідентифікаційний код 42151468) на користь Виконавчого комітету Херсонської міської ради (73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 37, ідентифікаційний код 04059958) 131 100,00 грн заборгованості та 2 684,00 грн судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення складено 21.08.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.