Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/491/23
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М.
Секретар судового засідання Матіяш М. П.,
За участю: представника позивача Яковишина В. Ю.,
представника відповідача Гуменюка Б. С.,
встановив, що ТОВ "Інструмент-ІФ" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "ВІ ЕС БУД" про стягнення заборгованості у розмірі 127 629,30 грн., з яких 124 869,07 грн - основної заборгованості; 2 760, 23 грн - інфляційних втрат та судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач всупереч приписам ГК і ЦК України та умовам договору купівлі - продажу №2019-07-01/02 від 01.07.2019 ( далі договору), не виконав в повному обсязі, в обумовлені договором строки, взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманого товару.
За несвоєчасне виконання зобов`язання відповідачу нараховано інфляційні втрати.
За наслідками розгляду позову, судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.
Суд неодноразово відкладав розгляд справи.
02.08.2023, представник відповідача подав суду клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 105 000 грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору. В підтвердження вказаного, надав суду копії платіжних інструкцій № 3816; № 3817 від 01.08.2023.
В судовому засіданні, 02.08.2023, представник позивача підтвердив факт часткової оплати основного боргу в сумі 105 000 грн, в решті позовних вимог, позов підтримав. Зазначив також те, що докази понесення позивачем витрат на правову допомогу будуть подані у визначений ГПК України строк.
Представник відповідача зазначив, що повністю оплатити борг, на даний момент, у товариства немає можливості.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що провадження у справі в частині вимог про стягнення 105 000 грн, слід закрити, в частині стягнення 19 869,07 грн - основного боргу та 2 760,23 грн - інфляційних втрат - позов задоволити.
При цьому суд врахував наступне.
Предметом позову, з урахуванням сплачених відповідачем 105 000,00 грн - основного боргу, є стягнення 19 869,07 грн - основного боргу та 2 760,23 грн - інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання.
Підставою позову є невиконання умов договору, укладеного між сторонами у справі, в частині оплати отриманого товару.
ЦК України врегульовано питання виконання договірних зобов`язань.
Так, згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковий для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
З матеріалів справи встановлено, що між сторонами у справі існували договірні відносини, що виникли на підставі укладеного, 01.07.2019, договору купівлі - продажу №2019-07-01/02 (далі договору). На виконання вказаного договору, позивач поставив відповідачу товар, що підтверджувалось копіями видаткових накладних та не заперечувалось відповідачем. Однак, відповідач не оплатив отриманий товар, строк оплати якого настав ще до моменту його отримання (розділ 3 договору).
Враховуючи викладене, вимоги ст.75 ГПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом та те, що відповідач не заперечив щодо позову, сплатив частково заявлену до стягнення суму боргу, вимоги позивача є обґрунтованими.
Вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат, слід задоволити виходячи з приписів ст.625 ЦК України та п.6.1 договору, якими обумовлено можливість застосувати відповідальність, передбачену чинним законодавством України, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, зокрема, грошових зобов`язань.
В частині стягнення 105 000 грн, провадження слід закрити, виходячи з вимог ст. 231 ГПК України, якою передбачено право закрити провадження, якщо відсутній предмет спору та того, що відповідач виконав зобов`язання на зазначену суму, що підтвердив копіями платіжних інструкцій № 3816; № 3817 від 01.08.2023.
Відповідно до ст. ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які, відповідно до законодавства, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судовий збір, у відповідності до ст.129 ГПК України, слід розподілити пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 86, 129, 231, 236-238, 240-241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення боргу в сумі 105 000 грн.
В частині стягнення 19 869,07 грн - основного боргу та 2 760,23 грн - інфляційних втрат - позов задоволити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.08.2023.

Суддя І. М. Скапровська