УХВАЛА

м. Київ

18.08.2023Справа № 910/12962/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» про стягнення 57 980,21 грн

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» заборгованості за договором оренди № 01-122/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 в розмірі 57 980,21 грн.

Розглянувши матеріали вказаної заяви, суд дійшов висновку про те, що вона не підсудна Господарському суду міста Києва, а тому підлягає передачі на розгляд іншому суду, з огляду на наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч. 1 ст. 149 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Приписами статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено правила виключної підсудності господарських спорів.

Так, відповідно до частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо. Відтак спори, що стосуються будь-яких правочинів з приводу нерухомого майна, пред`являються до суду за місцезнаходженням такого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, постановах Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 462/7217/18, від 17.10.2019 у справі № 461/6956/17 та від 25.05.2020 у справі № 643/4648/18.

Заборгованість, яку заявник просить стягнути з боржника, виникла внаслідок неналежного виконання останнім своїх зобов`язань за договором оренди № 01-122/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022, відповідно до умов якого заявник передав, а боржник прийняв у строкове платне користування розвідувальну свердловину № 18 Струтинь Вільхівської площі, яка розташована за адресою: Україна, Івано-Франківська область, Калуський район.

Відтак, враховуючи, що спір між учасниками справи виник з приводу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Україна, Івано-Франківська область, Калуський район, такий спір, у відповідності до вимог частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України, має розглядатися господарським судом за місцезнаходженням майна, а саме Господарським судом Івано-Франківської області.

За приписами п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне передати заяву Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» про стягнення 57 980,21 грн з доданими до неї документами за виключною підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області.

Керуючись статтями 30, 31, 149, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» про стягнення 57 980,21 грн передати за виключною підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області (76018, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, буд. 32).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова