ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1544/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 55, поверх 2, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД (73003, м. Херсон, вул. Канатна, буд. 21 / вул. Гетьмана Сагайдачного, буд. 41, )

про стягнення 6073364,74 грн., -

за участю представників сторін: не з`явились

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД про стягнення 6073364,74 грн., з яких: 2815765,86 грн. основного боргу, 824468,60 грн. інфляційних втрат, 1869977,11 грн. 48% річних, 563153,17 грн. штрафу. Також позивач просить суд зазначити в рішенні про нарахування 48% річних на розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД до моменту повного виконання рішення суду, яке здійснювати за вказаною формулою.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки ХС-3/21 від 01.10.2021 щодо сплати вартості поставленого товару, укладеного між ПП Бізон-Тех 2006 (постачальник, первісний кредитор) та ТОВ ПРОДЕКСИМ, ЛТД (покупець). Разом з тим, позивач - ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА (новий кредитор) набув право вимоги до відповідача внаслідок укладення з ПП Бізон-Тех 2006 (постачальник, первісний кредитор) договору про відступлення права вимоги №63 від 10.01.2022.

Ухвалою суду від 18.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 11.05.2023 о 10:00.

01.05.2023 за вх.№14191/23 до суду від позивача надійшли оригінали поданих до суду в додатку до позовної заяви письмових доказів, які судом оглянуто у підготовчому засіданні 11.05.2023.

11.05.2023 за вх.№15567/23 до суду від відповідача надійшла заява про вступ у справу представника та відкладення підготовчого засідання, яка судом у протокольній формі задоволена.

У підготовчому засіданні 11.05.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 31.05.2023 о 12:20. У підготовчому засіданні 31.05.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 177 ГПК України про продовження строків підготовчого провадження на 30 днів та у порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 20.06.2023 об 11:45

19.06.2023 за вх.№2-859/23 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках в банках, нерухоме і рухоме майно ТОВ ПРОДЕКСИМ, ЛТД в межах суми коштів 6073364,74 грн.

Ухвалою суду від 22.06.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА за вх.№2-859/23 задоволено частково; вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД (73003, м. Херсон, вул. Канатна, буд. 21 / вул. Гетьмана Сагайдачного, буд. 41, ) у межах суми позову 6073364,74 грн., які обліковуються на рахунках у банках або інших фінансових установах, виявлених державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом; в решті заяви відмовлено.

У підготовчому засіданні 20.06.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.07.2023 о 12:10. Ухвалою суду від 04.07.2023 судове засідання призначено на 20.07.2023 о 12:10.

У судове засідання 20.07.2023 сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Відповідач у підготовчі та судові засідання не з`явився, про наявність даної справи повідомлявся шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі на юридичну адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в подальшому представником відповідача (адвокатом за ордером) була подана заява про вступ у справу в якості представника та відповідно ухвали суду про дату та час засідань надсилались на електронну пошту представника відповідача та доставлялись до кабінету представника у Електронному суді.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/1544/23 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В судовому засіданні 20.07.2023 господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 20.07.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

01.10.2020 між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (постачальник, первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД (покупець, відповідач) укладений договір поставки №ХС-3/21, відповідно до якого у порядку, строки та на умовах, визначених цим договором і специфікаціями до нього, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця такий товар: насіння для сівби (далі - насіння або товар), пестициди в препаративних формах, що є засобами захисту рослин, регулятори росту рослин і мікродобрива (далі - пестициди або товар), мінеральні добрива (далі - добрива або товар), а покупець зобов`язується приймати цей товар й оплачувати його.

Відповідно до п.п. 2.1-2.3 договору погоджені сторонами асортимент, кількість і ціна товару вказуються ними в специфікаціях до договору, що є невід`ємними його частинами. Сторонами може бути укладено як одну, так і більшу кількість специфікацій до договору. Кожна наступна специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього договору й не скасовує та не змінює попередні специфікації ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній. Сторони в специфікації можуть вказати про непоширення на неї певних умов договору або застосування їх до певної специфікації на умовах, вказаних у такій специфікації. Тобто у випадку розходжень між умовами договору і умовами певної специфікації пріоритет мають умови такої специфікації. У специфікаціях і в накладних сторонами вказується базова ціна товару. Повною ціною товару, яку покупець зобов`язаний сплатити постачальнику, є його базова ціна разом із сумою індексації ціни товару (порядок визначення якої наведено в розділі 5 договору). У специфікаціях сторонами може вказуватися грошовий еквівалент базової ціни товару в іноземній валюті. У такому випадку, якщо інше не визначено певною специфікацією, базова ціна товару в гривнях визначається шляхом множення грошового еквіваленту його ціни в іноземній валюті на курс продажу цієї іноземної валюти за гривні на міжбанківському валютному ринку (показник ASK на веб-сторінці www.udinform.com), зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати здійснення поставки товару день, і вказується в накладних. Враховуючи це, ціна в гривнях одного і той самого найменування товару, поставленою в різні дні, може бути різною і це не є помилкою. Якщо товар буде отриманий покупцем за видатковою накладною, то вважається, що покупець погодився на ціну товару в гривнях, що вказана в ній, проконтролював та погодив її в момент прийняття товару і в майбутньому не може її оспорювані. Дострокова оплата товару не є підставою для зменшення його ціни, якщо інше не вказано в специфікації.

Згідно з п.п. 5.1-5.3 договору покупець зобов`язується оплатити постачальнику товар у строк, що вказаний у специфікації. Якщо в специфікації не вказано строк (термін) оплати товару, то такий товар оплачується покупцем за 10 (десять) днів до граничної дати його поставки (передачі покупцю або перевізнику). Якщо між сторонами фактично відбулась поставка товару за накладною, але на такий товар не була підписана специфікація і він попередньо не був оплачений покупцем, то такий товар оплачується покупцем у день його отримання від постачальника (перевізника). Оплата товару здійснюється покупцем у гривнях через банки у безготівковій формі шляхом переказу платіжним дорученням коштів на поточний рахунок постачальника. Підставою для платежу є даний договір. Якщо постачальник надасть покупцю рахунки на оплату товару, то останні є лише інформаційною довідкою, що не змінюють і не доповнюють умови договору і не породжують будь-яких прав, обов`язків і наслідків для сторін. Кошти за добрива покупець зобов`язується переказувати на окремий рахунок постачальника, реквізити якого окремо вказані в цьому договорі. Покупець за свій рахунок несе всі витрати, пов`язані з виконанням своїх грошових зобов`язань за договором. Товар вважається (частково, повністю) оплаченим покупцем, а кошти перерахованими ним, в момент їх надходження на поточний рахунок постачальника.

За п.5.6 договору вказані в специфікаціях ціни товарів визначені сторонами на дату їх складання і є базовими. Базова ціна товару є фіксованою (тобто повною) тільки в разі оплати покупцем цього товару в день складання специфікації щодо нього, якщо інший більш тривалий строк (протягом якого ціна товару є фіксованою) не вказаний у відповідній специфікації. Враховуючи викладене, сторони домовились, що якщо товар буде оплачуватися покупцем не в день складання специфікацій (або за межами строку, що може бути вказаний у відповідній специфікації як строк протягом якого ціна товару є фіксованою), то суми всіх платежів покупця постачальнику за товар підлягають індексації (тобто збільшенню). Проіндексована сума платежу визначається таким чином ПСП = (К2 поділити на К1) помножити на СП, де ПСП - проіндексована сума платежу, яка підтягає сплаті покупцем постачальнику; СП - сума платежу за товар; К2 - середній курс продажу долару США за гривні на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати здійснення платежу день; К1 - курс гривні до долару США (вказується в специфікаціях). Якщо показник К1 не вказаний у специфікації, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання специфікації. Якщо на потрібну сторонам дату Національним банком України не встановлений офіційний курс гривні до долару США то сторони керуються офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ в найближчий до такої дати попередній день.

У відповідності до п.5.6.1 договору для показника К2 сторони використовують середній курс продажу доларів США за гривні на міжбанківському валютному ринку (показник ASK на веб-сторінці www.udinform.com), зафіксований на момент закриття товарів у найближчий попередній до дати здійснення платежу день. Сторони домовились, що достатнім і належним підтвердженням (доказом в суді) показника К2 є роздруківка на паперовому носії відповідних відомостей із веб-сторінки www.udinform.com, справжність якої засвідчується підписом постачальника.

Згідно з п.п. 5.6.2-5.6.3 договору у день здійснення платежу (переказування коштів постачальнику) покупець самостійно, без пред`явлення йому рахунку постачальником, проводить його індексацію у вищевстановленому порядку та ініціює переказ постачальнику проіндексованої суми платежу. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП. При перерахуванні проіндексованої суми платежу покупець зобов`язується в призначенні платежу вказати суму індексації ціни товару (далі СІЦТ). СІЦТ є різницею між ПСП і СП і визначається таким чином: СІЦТ = ПСП - СП. У випадку прострочення покупцем сплати платежу за товар, проіндексована сума такого платежу визначається у вищезазначеному порядку, але вона в цьому випадку не може бути меншою від проіндексованої суми платежу на дату коли мав бути здійснений цей платіж за договором.

Відповідно до п.5.7 договору у специфікаціях або в додаткових угодах до договору сторони можуть передбачити: інший, більш тривалий строк протягом якого базова ціна товару є фіксованою (повною); знижки до ціни товару та умови їх надання, зокрема, за дострокову оплату товару; інший порядок і форму оплата товару, у т.ч. шляхом проведення розрахунку із застосуванням векселів, акредитиву, шляхом передачі сільгосппродукції або іншого майна в якості розрахунку за товар; поставку (передачу) товару на умовах товарного кредиту, тобто з відстроченням або розстроченням платежів за такий товар під процент.

За п.6.1.1 договору покупець зобов`язується у встановлені специфікаціями або договором строки оплатити товар.

Відповідно до п.6.2.1 договору постачальник зобов`язується передати товар покупцеві з дотриманням строку поставки та в місці поставки, визначеному в специфікації/договорі. Постачальник с зобов`язаним вчинити вказані дії тільки за умови надходження на його поточний рахунок у строки, визначені в специфікації, повністю суми попередньої оплати або авансових платежів за товар, якщо такі умови оплати товару були передбачені у відповідній специфікації, разом із сумою індексації ціни товару.

Згідно з п.7.1.3 договору з метою забезпечення своєчасного виконання зобов`язань сторонами та компенсації можливих втрат, сторони передбачили такі договірні штрафні санкції, що сплачуються понад суму збитків, зокрема, за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором понад 20 (двадцять) календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 20 (двадцять) календарних днів, а за прострочення їх виконання понад 40 (сорок) календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 (двадцяти) % від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 40 (сорок) календарних днів, покупець сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів виходячи із загального строку прострочення певної суми грошового зобов`язання. Штрафи на суму простроченої попередньої оплати, авансового платежу, якщо товар не був отриманий покупцем, не нараховуються.

У відповідності до п.7.2.3 договору сторони також домовилися, що в разі прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором покупець замість трьох процентів річних, передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов`язується сплатити постачальнику сорок вісім процентів річних від простроченої суми за весь час її прострочення. У періоди, в яких подвійна облікова ставка Національного банку України буде перевищувати сорок вісім процентів річних, покупець зобов`язується сплатити постачальнику проценти за ставкою (в розмірі), що дорівнює подвійній обліковій ставці Національного банку України, що діяла в такий період. У будь-якому випадку розмір процентів, що сплачуються покупцем постачальнику, не може бути менший за сорок вісім процентів річних від простроченої суми за весь час її прострочення. Проценти на суму простроченої попередньої оплати, авансового платежу, якщо товар не був отриманий покупцем, не нараховуються.

За п.9.1 договору договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до кінця року в якому він був укладений. Усі поставки постачальником покупцю товару з моменту укладення цього договору і до кінця року, в якому був укладений цей договір, а також порядок їх оплат, регулюється цим договором. Усі підписані представниками сторін у період дії цього договору специфікації та накладні про передачу покупцю товару є невід`ємними частинами цього договору, навіть якщо в них немає посилання на реквізити цього договору. Умови поставки, оплати товару за ними та відповідальність покупця за прострочення оплати товару регулюються цим договором. Якщо в період дії цього договору між сторонами відбудеться поставка товару, aлe не буде підписана специфікація на нього, то накладна на такий товар, підписана представником покупця, прирівнюється до специфікації, якою погоджено асортимент, ціна та кількість товару, що постачається покупцю, а покупець зобов`язується оплатити такий товар (у т.ч. сплатити суму індексації ціни такого товару) на умовах у строки та в порядку, визначеними цим договором. Застосовуючи умови договору для таких випадків (у т.ч. ті, що регулюють порядок індексації сум платежів за товар) сторони домовились в них замість слова специфікація застосовувати (читати) слово накладна. Якщо в наступних роках сторони не укладуть новий договір поставки товару, але фактично постачальником будуть здійснюватися поставки товару покупцю, то цей договір продовжуватиме діяти та регулювати умови таких поставок між сторонами і в наступних роках аж до дати укладання ними нового договору поставки товару.

Згідно з п.9.4 договору покупець не має права без письмової згоди постачальника передавати свої права та/або обов`язки, за якими боржником/кредитором є постачальник, відступати право вимоги або переводити борг за цим договором іншим особам, а дії, правочини, договори покупця про це не призводять до зміни прав та обов`язків сторін за цим договором, до заміни покупця в цьому договорі на іншу особу і не породжують будь-яких обов`язків у постачальника перед іншими особами в разі їх вчинення (укладання) покупцем без письмової згоди постачальника. Майнові права постачальника за цим договором (право вимоги постачальника до покупця за ним) можуть передаватися постачальником у заставу, і для укладення постачальником договору застави майнових прав та уступки своїх прав за цим договором згода покупця не потребується.

01.10.2020 між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (постачальник, первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД (покупець, відповідач) укладено додаткову угоду до договору поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020, відповідно до якої:

- сторони домовились змінити базову ціну товару у гривнях (що вказана в специфікації) на дату його поставки в такому порядку. Нова базова ціна товару в гривнях визначається шляхом множення грошового еквіваленту його ціни в іноземній валюті на курс продажу цієї іноземної валюти за гривні на міжбанківському валютному ринку (показник ASK на веб-сторінці www.udinform.com), зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати здійснення поставки товару день. Цей курс і буде показником К1 для такого товару. Нова базова ціна товару в гривнях вказується в накладних, при цьому сторони не вбачають необхідності внесення змін до специфікацій в частині зміни базової ціни товару. Після підписання покупцем накладної вважається, що він погодився на ціну товару в гривнях, що вказана в ній, проконтролював та погодив її в момент прийняття товару і в майбутньому не може її оспорювати. Грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті визначається шляхом ділення базової ціни товару в гривнях (що вказана в специфікації) на показник К1, що вказаний у специфікації, за якою змінюється базова ціна товару. Вказаний порядок зміни базової ціни товару в гривнях не поширюється: на специфікації, якими передбачено 100% попередню оплату товару; на специфікації, якими не передбачений показник К1;

- сторони керуючись п.5.7.1 договору також домовились, що суми своєчасно переказаних покупцем платежів в оплату товару не підлягають індексації. Суми прострочених покупцем платежів в оплату товару індексуються в порядку, передбаченому договором.

02.10.2020 між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (постачальник, первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД (покупець, відповідач) укладено додаткову угоду до договору поставки №ХС-3/21, відповідно до якої сторони вирішили:

- викласти пункт 4.3 цього договору в наступній редакції: постачальник зобов`язується передати покупцю або перевізнику товар у строки, зумовлені сторонами, тільки за умови надходження на поточний рахунок постачальника у строки, визначені в специфікації, повністю суми попередньої оплати або авансових платежів, якщо такі умови оплати товару були передбачені у відповідній специфікації. Під попередньою оплатою, авансом, авансовим платежем сторони розуміють платіж, що повинен бути здійснений покупцем і отриманий постачальником до моменту передачі покупцю товару. Якщо покупець прострочить оплату будь-якого платежу (попередньої оплати, авансового платежу, своєчасно не оплатить вже поставлений товар), то постачальник має право пропорційно на час прострочення покупця затримати поставку товару або взагалі повністю або частково відмовитись від поставки товару за такою специфікацією, не несучи за це відповідальність. Постачальник має право поставити покупцю товар і до отримання від нього попередньої оплати або авансових платежів, і такі дії постачальника не є порушенням ним зобов`язань за цим договором;

- викласти пункт 4.5 цього договору в наступній редакції: датою поставки (передачі) товару є дата, що вказана в накладній;

- викласти пункт 7.1.3 цього договору в наступній редакції: за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором понад 10 (десять) банківських днів покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України поділеної на 365 за кожний наступний день прострочення від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 20 (двадцять) календарних днів, а за прострочення їх виконання понад 40 (сорок) календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 5 (п`яти) % від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 40 (сорок) календарних днів. Покупець сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів виходячи із загального строку прострочення певної суми грошового зобов`язання. Штрафи на суму простроченої попередньої оплати, авансового платежу, якщо товар не був отриманий покупцем, не нараховуються;

- виключити розділ 8 договору та його пункти 8.1 та 8.2.

В матеріалах справи наявні підписані обома сторонами специфікації до договору поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020, в яких містяться, зокрема, найменування товару, ціна, а також зазначено, що строк оплати товару не пізніше 15.11.2021, а саме: специфікація №3 від 16.02.2021 на суму 2582255,12 грн.; специфікація №227 від 02.03.2021 на суму 8391,24 грн.; специфікація №230 від 11.03.2021 на суму 110596,98 грн.; специфікація №224 від 19.03.2021 на суму 15677039,18 грн.; специфікація №234 від 23.04.2021 на суму 421982,16 грн.; специфікація №235 від 27.04.2021 на суму 112284,90 грн.; специфікація №237 від 05.05.2021 на суму 86866,86 грн.; специфікація №238 від 05.05.2021 на суму 1588,56 грн.; специфікація №239 від 07.05.2021 на суму 14923,68 грн.; специфікація №240 від 07.05.2021 на суму 14713,86 грн.; специфікація №241 від 11.05.2021 на суму 16103,04 грн.; специфікація №242 від 17.05.2021 на суму 12589,44 грн.; специфікація №245 від 18.05.2021 на суму 47203,20 грн.; специфікація №246 від 19.05.2021 на суму 35871,59 грн.; специфікація №248 від 21.05.2021 на суму 14917,20 грн.; специфікація №249 від 21.05.2021 на суму 5754,78 грн.; специфікація №250 від 27.05.2021 на суму 532,56 грн.; специфікація №51 від 01.06.2021 на суму 34444,31 грн.; специфікація №254 від 07.06.2021 на суму 7785,60 грн.; специфікація №256 в редакції від 14.06.2021 на суму 234690,36 грн.

Також в матеріалах справи наявні підписані обома сторонами видаткові накладні до договору поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020, а саме: видаткова накладна №3129 від 23.03.2021 на суму 212910,14 грн.; видаткова накладна №4561 від 02.04.2021 на суму 211382,27 грн.; видаткова накладна №4635 від 02.04.2021 на суму 264227,83 грн.; видаткова накладна №5702 від 08.04.2021 на суму 38993,38 грн.; видаткова накладна №4585 від 13.04.2021 на суму 167569,60 грн.; видаткова накладна №1573 від 03.03.2021 на суму 8391,24 грн.; видаткова накладна №2302 від 15.03.2021 на суму 5016,30 грн.; видаткова накладна №2443 від 17.03.2021 на суму 6039,72 грн.; видаткова накладна №3079 від 22.03.2021 на суму 42389,58 грн.; видаткова накладна №4567 від 02.04.2021 на суму 13377,60 грн.; видаткова накладна №4999 від 06.04.2021 на суму 33809,94 грн.; видаткова накладна №5750 від 08.04.2021 на суму 81942,84 грн.; видаткова накладна №5714 від 08.04.2021 на суму 110848,08 грн.; видаткова накладна №6530 від 13.04.2021 на суму 5853,06 грн.; видаткова накладна №6762 від 14.04.2021 на суму 14616 грн.; видаткова накладна №7747 від 20.04.2021 на суму 142699,20 грн.; видаткова накладна №8804 від 26.04.2021 на суму 39906 грн.; видаткова накладна №8982 від 27.04.2021 на суму 40330,96 грн.; видаткова накладна №9565 від 30.04.2021 на суму 79224 грн.; видаткова накладна №9591 від 30.04.2021 на суму 57088,80 грн.; видаткова накладна №9611від 30.04.2021 на суму 39612 грн.; видаткова накладна №10188 від 06.05.2021 на суму 11727,30 грн.; видаткова накладна №10471 від 07.05.2021 на суму 16815,84 грн.; видаткова накладна №12034 від 19.05.2021 на суму 22296 грн.; видаткова накладна №12927 від 26.05.2021 на суму 37568,16 грн.; видаткова накладна №14122 від 07.06.2021 на суму 85542,12 грн.; видаткова накладна №14448 від 10.06.2021 на суму 34255,26 грн.; видаткова накладна №8516 від 23.04.2021 на суму 421982,16 грн.; видаткова накладна №8963 від 27.04.2021 на суму 112284,90 грн.; видаткова накладна №10072 від 06.05.2021 на суму 86649,12 грн.; видаткова накладна №10068 від 06.05.2021 на суму 1590,24 грн.; видаткова накладна №10342 від 07.05.2021 на суму 14923,68 грн.; видаткова накладна №10525 від 07.05.2021 на суму 14713,86 грн.; видаткова накладна №10942 від 12.05.2021 на суму 16103,04 грн.; видаткова накладна №11525 від 17.05.2021 на суму 12589,44 грн.; видаткова накладна №11835 від 18.05.2021 на суму 47203,20 грн.; видаткова накладна №12046 від 19.05.2021 на суму 35871,59 грн.; видаткова накладна №12546 від 24.05.2021 на суму 14890,08 грн.; видаткова накладна №12544 від 24.05.2021 на суму 5744,34 грн.; видаткова накладна №13033 від 27.05.2021 на суму 532,56 грн.; видаткова накладна №13761 від 02.06.2021 на суму 34460,33 грн.; видаткова накладна №14422 від 07.06.2021 на суму 7785,60 грн.; видаткова накладна №14857 від 15.06.2021 на суму 234690,36 грн.

В матеріалах справи наявна довідка від 09.01.2022 про грошові зобов`язання ТОВ ПРОДЕКСИМ, ЛТД перед ПП Бізон-Тех 2006 з оплати основного боргу за договором поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020, в якій відображено відомості по взаєморозрахункам з контрагентами та вказано, що станом на дату складання довідки основний борг становить 2815765,86 грн.

10.01.2022 між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (постачальник, первісний кредитор, цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА (новий кредитор, цесіонарій, позивач) укладений договір про відступлення права вимоги №63, відповідно до якого:

- цедент як первісний кредитор у зобов`язанні відступає цесіонарію як новому кредитору права вимоги за договором поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020 з усіма додатковими договорами, угодами, додатками та специфікаціями до нього, що є його невід`ємною частиною (далі - основний договір), укладеним між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД (далі - боржник (п.1.1 договору);

- розмір заборгованості боржника, яка відступається на підставі цього договору, станом на дату укладення цього договору складає 2815765,86 гривень, що відповідає основному боргу за поставлений товар (п.1.2 договору);

- цесіонарій одержує право (замість цедента) вимагати від боржника належного виконання всіх грошових зобов`язань за основним договором, у т.ч. стягнення неустойки, процентів (відсотків), суми індексації ціни товарів, інфляційних втрат, збитків, штрафних санкцій (п.1.6 договору);

- право первісного кредитора на відступлення права вимоги за основним договором передбачене п.9.4 основного договору, окрема згода боржника не вимагається (п.1.8 договору);

- права вимоги за основним договором вважаються переданими з моменту підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі права вимоги (п.2.2 договору);

- акт приймання-передачі права вимоги і письмове повідомлення про відступлення права вимоги за основним договором до нового кредитора за формою, що є додатком до цього договору сторони складають та підписують в день підписання цього договору; новий кредитор самостійно повідомляє боржника про перехід до нього прав первісного кредитора за основним договором і необхідність провести його виконання на користь нового кредитора (п.2.4 договору);

- сторони домовились, що вартість відступлення права вимоги за основним договором дорівнює розміру заборгованості боржника за основним договором на дату відступлення і становить 2815765,86 гривень (п.3.2 договору);

- підписанням цього договору цедент гарантує, що: права вимоги до боржника належать йому на законних підставах; у боржника відсутнє право грошової вимоги до цедента; у представника цедента відсутні будь які обмеження його повноважень, визначених у Статуті, положенні, контракті, посадовій інструкції, довіреності чи іншому документі, на укладення та підписання цього договору; отримання додаткових погоджень, дозволів, резолюцій установчими чи іншими документами не вимагається; відповідно до законодавства та п.9.4 основного договору він має право відступити права вимоги третім особам без попередньої згоди боржника; вся інформація, передана цесіонарію є повною та правдивою (п.4.2 договору);

- договір набирає сили з дати його підписання сторонами і діє до 31 січня 2022 року, а в частині виконання своїх зобов`язань - до повного їх виконання (п.6.1 договору).

10.01.2022 між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (постачальник, первісний кредитор, цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА (новий кредитор, цесіонарій, позивач) підписано акт приймання-передачі права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор (цедент) передав, а новий кредитор (цесіонарій) прийняв право вимоги до боржника за договором поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020 з усіма додатковими договорами, угодами, додатками та специфікаціями до нього, що є його невід`ємною частиною, укладеним між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД; право вимоги до боржника за основним договором відступлено новому кредитору в повному обсязі та на умовах, які існують на момент його відступлення; загальний розмір основної заборгованості боржника за основним договором становить 2815765,86 гривень; з моменту підписання цього акту право вимоги є таким, що перейшло до нового кредитора.

10.01.2022 між Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 (постачальник, первісний кредитор, цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА (новий кредитор, цесіонарій, позивач) підписано акт приймання-передачі документів у зв`язку з переходом права вимоги за договором поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020.

В матеріалах справи наявне повідомлення від 10.01.2022, підписане Приватним підприємством Бізон-Тех 2006 та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА, до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД, в якому повідомлено про зміну кредитора в зобов`язанні за договором поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020.

Несплата відповідачем заборгованості за договором поставки №ХС-3/21 від 01.10.2020 з урахуванням договору відступлення права вимоги №63 від 10.01.2022 стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення основного боргу, інфляційних втрат, 48% річних та штрафу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Згідно з ч.1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 701 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд вказує на наявність між позивачем та відповідачем спору стосовно виконання зобов`язань за договором поставки ХС-3/21 від 01.10.2021, щодо сплати вартості поставленого товару з урахуванням зміни кредитора на підставі договору про відступлення права вимоги №63 від 10.01.2022, за яким позивач набув право відповідної вимоги до відповідача.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором поставки ХС-3/21 від 01.10.2021 щодо повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість за договором поставки ХС-3/21 від 01.10.2021 у розмірі 2815765,86 грн., що також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 09.01.2022, з огляду на що господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість, підставність та необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА про стягнення з відповідача 2815765,86 грн. основного боргу.

Іншого відповідачем не доведено.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат, 48% річних та штрафу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд зазначає, що сплата 48% річних передбачена п.7.2.3 договору. Сплата штрафу передбачена п.7.1.3 договору, з урахуванням змін, внесених, зокрема, додатковою угодою від 02.10.2020 до договору, в якій сторони передбачили сплату штрафу у розмірі 5% від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 40 календарних днів.

Господарський суд вказує, що позивачем заявлено до стягнення 20% штрафу, що не відповідає умовам договору з урахуванням додаткових угод до нього.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, враховуючи факт прострочення відповідачем сплати товару за спірним договором, що є порушенням його умов, господарський суд, дослідивши умови укладеного договору, перевіривши розрахунки позивача в частині нарахованих інфляційних втрат та 48% річних та встановивши їх обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства та умовам договору, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА про стягнення з відповідача 824468,60 грн. інфляційних втрат, 1869977,11 грн. 48% річних.

Щодо заявлених вимог про стягнення 20% штрафу, господарський суд вважає розрахунок в частині цих вимог частково помилковим та таким, що не відповідає умовам договору, в редакції додаткової угоди від 02.10.2020, якою сторони передбачили зміни до п.7.1.3 договору щодо розміру штрафу, встановивши його розмір - 5%, замість - 20%, з огляду на що, здійснивши власний перерахунок суми штрафу, господарський суд дійшов висновку, що обґрунтований розмір штрафу становить 140788,29 грн.

Щодо заявленої вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА про зазначення в рішенні про нарахування 48% річних на розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД до моменту повного виконання рішення суду, яке здійснювати за вказаною формулою: С х 48 х Д : КДР : 100, де: С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

Відповідно до ч.10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 11-12 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги приписи ст. 625 ЦК України, якою передбачено нарахування відсотків річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, та приписи ч.10 ст. 238 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого ТОВ ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА клопотання та зазначення у рішенні про нарахування 48% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду по даній справі, які мають розраховуватись з 05.04.2023. При цьому, господарський суд роз`яснює органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати відповідачем суми основного боргу, нарахування 48% річних повинно здійснюватись на залишок заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА та стягнення з відповідача 2815765,86 грн. основного боргу, 824468,60 грн. інфляційних втрат, 1869977,11 грн. 48% річних, 140788,29 грн. штрафу та зазначення у рішенні про нарахування 48% річних до моменту виконання рішення. В решті позову судом відмовляється.

Іншого сторонами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД (73003, м. Херсон, вул. Канатна, буд. 21 / вул. Гетьмана Сагайдачного, буд. 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІМАГРЕЙН УКРАЇНА (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 55, поверх 2, код ЄДРПОУ 36216 /два мільйони вісімсот п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять/ грн. 86 коп. основного боргу, 824468 /вісімсот двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят вісім/ грн. 60 коп. інфляційних втрат, 1869977 /один мільйон вісімсот шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят сім/ грн. 11 коп. 48% річних, 140788 /сто сорок тисяч сімсот вісімдесят вісім/ грн. 29 коп. штрафу та 84764 /вісімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят чотири/ грн. 99 коп. судового збору.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування 48% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду, які мають розраховуватись з 05.04.2023.

Нарахування 48% річних необхідно здійснювати за наступною формулою:

Сума 48% річних = С х 48 х Д / КДР / 100, де:

С - сума основного боргу,

Д - кількість днів прострочення,

КДР - кількість днів у році.

Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОДЕКСИМ, ЛТД суми основного боргу, нарахування 48% річних повинно здійснюватись на залишок заборгованості.

3.В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18 серпня 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля