ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2023 р. Справа№ 910/10505/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 26.04.2023

у справі №910/10505/22 (суддя Ломака В.С. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина"

до Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни

про розірвання договору оренди та стягнення 1 300 202,55 грн.,

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина"

про стягнення 803 805,85 грн.

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни (далі - відповідач, Підприємець) про розірвання укладеного між сторонами 18.09.2020 року договору оренди нежитлового приміщення, а також стягнення з відповідача 90 002,55 грн. штрафних санкцій та 1 210 200,00 грн. компенсації вартості витрат, понесених позивачем на ремонтно-оздоблювальні роботи орендованого приміщення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 2604.2023 у справі №910/10505/22 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" від 20.04.2023 року в частині поновлення (встановлення додаткового) строку на подання доказів у справі відмовлено. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" від 20.04.2023 року в частині долучення доказів до матеріалів справи залишено без розгляду. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" від 25.04.2023 року про долучення доказів до матеріалів справи задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.04.2023 справі №910/10505/22 в частині відмови у задоволенні (залишення без розгляду) клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" про поновлення строку на подання доказів та доручення до матеріалів справи документів та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" від 20.04.2023 про поновлення строку на подання доказів та долучення до матеріалів справи документів згідно додатків. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Апеляційну скаргу позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам позивача, не повністю дослідив обставини справи, чим позбавив останнього можливості реалізувати гарантовані йому процесуальним законодавством права в частині подання доказів, що призвело до необґрунтованої відмови у поновленні процесуального строку на подання доказів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2023 апеляційну скаргу у справі №910/10505/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/10505/22 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

27.06.2023 на адресу суду від представника відповідача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому представник зазначив, що апелянт з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на подання доказів у даній справі скаржник повинен був вчинити усі можливі та залежні від нього дії у встановленому ГПК України порядку та строки, однак не зробив цього, а обставини, на які посилається скаржник не є поважними в розумінні норм чинного законодавства.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

21.04.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства від 20.04.2023 року, в якому останнє просило суд долучити до матеріалів справи ряд доказів: копію свідоцтва про смерть головного лікаря Товариства ОСОБА_4, копію доповідної записки головного лікаря Товариства ОСОБА_4 від 27.05.2022 року директору цієї юридичної особи, копію пояснювальної записки головного бухгалтера Товариства ОСОБА_2 від 30.05.2022 року на ім`я директора Товариства, копію наказу керівника Товариства від 31.05.2022 року № 15- про оголошення догани головному бухгалтеру ОСОБА_1 та копію наказу від 30.09.2022 року № 21- про припинення трудових відносин (контракту) з ОСОБА_2 , а також звіту незалежного практикуючого фахівця з надання обґрунтованої впевненості від 17.04.2023 року.

Крім того, у наведеному клопотанні Товариство просило суд поновити (встановити додатковий) строк для подання та долучення до матеріалів справи вищенаведених документів, посилаючись на те, що частина кадрової документації Товариства зберігалася у головного лікаря ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок цього, така кадрова документація певний час вважалася загубленою (втраченою), тоді як про місцезнаходження означених документів та можливість їх отримання власник Товариства був повідомлений лише 10.04.2023 року. Аналогічні доводи наведені і у апеляційній скарзі.

Відповідно до частин 1-4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За умовами частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У той же час, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Означена норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 року в справі № 5/452/06, від 21.02.2019 року в справі № 911/4590/13 та інших.

Разом із тим, в аспекті зазначеного, суд вважає за доцільне також звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом" (рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тобто, за змістом вищенаведених норм господарського процесуального законодавства, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Положення частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість поновлення пропущеного процесуального строку з обов`язковою наявністю поважних причин пропуску відповідного строку, при цьому не ставить можливість такого поновлення в залежність від тривалості прострочення. Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Клопотання про поновлення строку повинно містити належне та достатнє обґрунтування (з документальним підтвердженням) причин пропуску цього строку.

Як було зазначено вище, в обґрунтування клопотання про поновлення (встановлення додаткового) строку для подання та долучення до матеріалів справи доказів, Товариство посилалося на те, що частина кадрової документації Товариства зберігалася у головного лікаря ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважалася загубленою (втраченою), а про місцезнаходження означених документів та можливість їх отримання власник Товариства був повідомлений лише 10.04.2023 року.

Разом із тим, Товариством не було надано суду жодних доказів на підтвердження факту зберігання частини кадрової документації Товариства (зокрема, поданих до суду 21.04.2023 року доказів) у головного лікаря ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також не обґрунтовано й правових підстав для їх зберігання головним лікарем Товариства окремо від решти кадрових документів з наданням відповідних доказів (внутрішніх організаційно-розпорядчих документів цієї юридичної особи тощо). Посилання заявника на те, що означена кадрова документація певний час вважалася загубленою (втраченою) також не підтверджені Товариством належними доказами (актами про втрату/знищення документів тощо).

Слід також зазначити, що накази Товариства від 31.05.2022 року № 15- про оголошення догани головному бухгалтеру ОСОБА_1 та від 30.09.2022 року № 21- про припинення трудових відносин (контракту) з ОСОБА_3 підписані керівником Товариства Олександром Руднєвим, який безумовно був обізнаний з наявністю таких документів на час звернення Товариства до суду з первісним позовом до Підприємця (05.10.2022 року). Більше того, у наказі Товариства від 31.05.2022 року № 15- про оголошення догани головному бухгалтеру міститься пряме посилання на доповідну записку ОСОБА_4 від 27.05.2022 року та пояснювальну записку ОСОБА_2 від 30.05.2022 року.

Проте у первісній позовній заяві Товариство не повідомляло суд про існування таких доказів та не зазначало причин, з яких вони не можуть бути подані у встановлений законом строк. Крім того, Товариство у поданому позові взагалі не зазначало про існування обставин, які, на його думку, можуть підтверджуватися наведеними доказами (помилковість здійснених головним бухгалтером розрахунків за спірним договором).

Щодо звіту незалежного практикуючого фахівця з надання обґрунтованої впевненості від 17.04.2023 року (який не є висновком експерта у розумінні статті 98 Господарського процесуального кодексу України), суд зазначає таке.

З відповідних положень статті 80 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що докази, якими позивач/відповідач обґрунтовує свої вимоги/заперечення, повинні існувати на момент подання до суду заяв по суті справи, і саме на сторони покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з такими заявами. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на відповідного учасника справи.

Проте, Товариством не було доведено належними доказами неможливості завчасного замовлення та подання до суду звіту незалежного практикуючого фахівця з надання обґрунтованої впевненості разом із відповідною заявою по суті справи, а також не обґрунтовано наявності об`єктивних обставин, які унеможливлювали своєчасне вчинення такої процесуальної дії.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, на те, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання на 23.11.2022 та встановлено строк сторонам до 23.11.2022 для подання всіх заяв, клопотань та заперечень. В подальшому підготовчі засідання відкладалися. З наведеного вбачається, що протягом тривалого строку апелянт не вчиняв жодних дій для вчасного зібрання і подання доказів, що на додачу до викладеного вище свідчить про непереконливість доводів апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість причин пропуску процесуального строку на подання доказів та неможливості їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від заявника, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання Товариства від 20.04.2023 року в частині поновлення (встановлення додаткового) строку на подання доказів у справі.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За умовами частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2023 у справі №910/10505/22 залишити без змін. Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина".

Матеріали справи № 910/10505/22 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук