СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
07 серпня 2023 року м. Харків Справа №922/4343/21
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.
за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
учасники справи не з`явились,
розглянувши в приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву представника ТОВ «Аксіома» (вх.№6590 від 08.06.2023) про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№82Х від 06.01.2023) на рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2022 (м. Харків, суддя Суслова В.В., повний текст рішення складено 12.12.2022) та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 13.12.2022 (м. Харків, суддя Суслова В.В., повний текст додаткового рішення підписано 14.12.2022) у справі №922/4343/21,
за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксіома», м. Харків,
2. Красноградської міської ради, м. Красноград, Харківська область,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1
1. Фізична особа ОСОБА_2 , м. Харків,
2. Фізична особа ОСОБА_3 , м. Харків,
про визнання права власності,
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Фізичної особи ОСОБА_4 , м. Харків,
до 1. Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксіома», м. Харків,
3. Красноградської міської ради, м. Красноград, Харківська область,
про визнання права власності, -
Від представника ОСОБА_1 адвоката Аксаітової М.Ю. надійшло заперечення проти ухвалення додаткового рішення (вх.№6642 від 12.06.2023), в якому просить у задоволенні заяви ТОВ «Аксіома» про ухвалення додаткового рішення стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 126000,00 грн, відмовити.
Зокрема, представник ОСОБА_1 адвокат Аксаітова М.Ю. вказує, що сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію співмірності та розумності щодо позовних вимог. Тривалість та інтенсивність судових засідань була незначною, а подані представником ТОВ «Аксіома» документи фактично відтворюють подані ним документи у суді першої інстанції. Вказане свідчить про те, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт як витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг). Окрім цього, представником ТОВ «Аксіома» всупереч нормі статті 124 Господарського процесуального кодексу України порушено процедуру подання попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які понесла сторона в суді апеляційної інстанції і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.
Відповідно до ч.3 ст.245 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Також представником ТОВ «Аксіома» адвокатом Трофименко Р.О. було надано суду клопотання про долучення доказів направлення вищезазначеного клопотання учасникам справи (вх.№8079 від 11.07.2023).
Від представника ТОВ «Аксіома» адвоката Трофименко Р.О. надійшли докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення на адреси інших учасників справи (вх.№8085 від 12.07.2023), які долучено до справи.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023, у зв`язку з відпусткою судді Сгари Е.В. для розгляду справи №922/4343/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 07.08.2023 учасники справи не з`явились. Про судове засідання учасники справи повідомлялись шляхом надсилання копій ухвали від 06.07.2023 рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Крім цього, згідно картки обліку вихідних документів №2050 від 07.07.2023 ухвала про призначення заяви до розгляду була надіслана на електронні адреси, які учасниками провадження у справі були зазначені як контактні, про що в системі «Діловодство спеціалізованого суду» містяться відомості про успішне доставлення електронних листів.
Ураховуючи обмежені строки розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №922/4343/21.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яке відбулося 31.05.2023, до закінчення судових дебатів представник ТОВ «Аксіома» заявив про те, що докази розміру судових витрат, понесених під час апеляційного провадження у справі №922/4343/21 будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, заява про ухвалення додаткового рішення була надіслана засобами поштового зв`язку до Східного апеляційного господарського суду 03.06.2023, тобто в межах встановленого законодавством строку.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
В підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката представник ТОВ «Аксіома» надав суду апеляційної інстанції:
- копію договору про надання правової допомоги №01/09 від 01.09.2021;
- копію додатку №1 від 01.09.2021 до договору про надання правової допомоги №01/09 від 01.09.2021;
- копія акту надання послуг №2 від 01.06.2023 до договору про надання правової допомоги №01/09 від 01.09.2021;
- рахунок на оплату №5 віл 01.06.2023 за договором №01/09 від 01.09.2021;
За умовами п.1 Договору №01/09 від 01.09.2021 Адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту при провадженні, зокрема, господарських, справ в будь-яких судах всіх рівнів, при цьому адвокат має право вступати в якості захисника та/або представника Клієнта.
Пунктом п.5.1 Договору визначено, що розмір та порядок оплати гонорару Адвоката встановлюється в Додатку №1 до даного Договору, що є його невід`ємною частиною.
Пунктом 7.1. встановлено, що Договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи Клієнта або Адвоката, діє до 31.12.2023.
Додатком №1 до Договору №01/09 від 01.09.2021 визначено розмір та порядок оплати гонорару Адвоката за надання правової допомоги, зокрема оплата за надання правової допомоги Адвоката проводиться Клієнтом наступним чином: шляхом оплати гонорару, визначеної згідно з пунктом 13 цього додатку до Договору, виходячи із вартості правової допомоги, визначеної пунктом 2 цього додатку до Договору, згідно виставлених рахунків. Вартість послуг Адвоката з надання правової допомоги за Договором складає 3000,00 грн за одну годину із застосуванням коефіцієнту складності, що становить близько 50% мінімальної заробітної плати.
Згідно з актом надання послуг №2 від 01.06.2023 до договору про надання правової допомоги №01/09 від 01.09.2021 виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги):
3. Підготовка додаткових пояснень по справі №922/4343/21 від 19.04.2023 2 год., 3000,00 грн/год., 6000,00 грн;
4. Підготовка до участі у судових засіданнях, оформлення та подання заяви про участь в режимі відеоконференції 3 год., 3000,00 грн/год., 9000,00 грн;
Загальна вартість робіт (послуг) склала 126000,00 грн.
Акт надання послуг №2 від 01.06.2023 підписано обома сторонами без зауважень.
Згідно з частинами 3-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6,7,9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. За таких обставин, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Проаналізувавши надані представником ТОВ «Аксіома» докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду апеляційним судом справи, враховуючи заперечення представника Кіпріч Анни Костянтинівни щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними зазначені в акті надання послуг по договору про надання правничої допомоги наступні види правничої допомоги: аналіз судової практики та профільного законодавства, роздруківка та формування відзиву та додатків до нього, здійснення відправлень, подання відзиву до суду, робота в системі Електронний Суд, зважаючи на те, що підготовка відзиву на апеляційну скаргу поглинає зазначені види робіт, а тому вказані послуги не можуть становити окремого виду правничої допомоги. Відповідний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, сформованою, зокрема, в постанові від 25.01.2022 у справі №910/2679/21.
Також з фактичними обставинами справи адвокат був ознайомлений ще під час розгляду справи та підготовки процесуальних документів у суді першої інстанції, правова позиція учасників справи не змінювалась, обставини справи, також, змінені не були. Доводи відзиву на апеляційну скаргу за своїм змістом відображають позицію ТОВ «Аксіома», викладену у відзиві на позовну заяву, а також містять доводи, які у своїй більшості дублюються з доводами, викладеними адвокатом ТОВ «Аксіома» у суді першої інстанції. У зв`язку з чим наведена кількість часу, витраченого на підготовку відзиву на апеляційну скаргу, не може вважатися аргументованою.
Додаткові пояснення по справі №922/4343/21 від 19.04.2023, разом із контактними даними сторін, складаються з двох аркушів та не стосуються аналізу значного обсягу інформації та нормативних актів. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що зазначений адвокатом витрачений час на підготовку додаткових пояснень (2 години вартістю 6000,00 грн) є неспівмірним з наданою послугою.
Згідно з актом надання послуг на підготовку до участі у судових засіданнях, оформлення та подання заяви про участь в режимі відеоконференції адвокатом витрачено 3 год з розрахунку 3000,00 грн за годину, всього 9000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, заяви про участь в режимі відеоконференції є ідентичними за своїм змістом, з різницею тільки в даті судового засідання.
Стосовно твердження представника Кіпріч А.К. про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення з огляду на порушення заявником процедури подання попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які понесла сторона в суді апеляційної інстанції і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Як вже було зазначено, згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин даної справи, а також інших чинників. Зі змісту частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
З огляду на викладене вище колегія суддів зазначає, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
З огляду на викладене вище колегія суддів зазначає, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Водночас, колегія суддів зазначає, що неподання представником ТОВ «Аксіома» попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, у даному випадку не порушило принцип змагальності та не завадило ОСОБА_1 належним чином висловити свої міркування щодо обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 18.08.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023 №3057-ІХ).
Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.244 ГПК України.
З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.ст.129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксіома» про ухвалення додаткового рішення по справі №922/4343/21 про стягнення судових витрат - задовольнити частково.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено 10.08.2023.
Головуючий суддя Р.А. Гетьман
Суддя В.В. Россолов
Суддя О.І. Склярук