ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. м. Київ Справа № 911/222/23

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич Енерджі»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар Ойл»

про стягнення 4 626 792,90 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Руденко О.А.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич Енерджі» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар Ойл» (надалі відповідач) про стягнення 4 626 792,90 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2023 року відкрито провадження у справі № 911/222/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.03.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області від 15.03.2023 року відповідачем подано заяву б/н від 15.03.2023 року про відкладення судового розгляду справи та клопотання б/н від 15.03.2023 року про надання додаткового терміну для направлення відзиву.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.03.2023 року підготовче засідання відкладено на 13.04.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області від 12.04.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву б/н від 11.04.2023 року

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.04.2023 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 11.05.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 21.04.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 11.04.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 24.04.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 21.04.2023 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі № 911/222/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2023 року.

У судовому засіданні 01.06.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача у судове засідання не з`явився. Розгляд справи відкладався на 22.06.2023 року.

В судовому засіданні 22.06.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 22.06.2023 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тікич Енерджі» (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оскар Ойл» (Покупець, відповідач) 28.12.2021 року укладено Договір №ТИ-Д-513 поставки нафтопродуктів (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця нафтопродукти: дизельне паливо, бензини марки А-92, А-95, газ вуглеводний скраплений, масла та інше (Товар), а Покупець - прийняти Товар та сплатити за нього відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п.5.2. Договору Покупець здійснює 100% передплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника до моменту поставки Товару згідно рахунку-фактури Постачальника.

Відповідно до п. 5.3. Договору Постачальник має право відвантажити Покупцю Товар без передплати. Сторони домовилися, що у такому випадку Покупець зобов`язується сплатити за поставлений Товар на підставі Договору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки Товару.

Відповідно до п. 2.2.3. Договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений Постачальником Товар, а також відшкодовувати витрати, пов`язанні із перевезенням Товару, у разі якщо такі будуть.

Відповідно до умов Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця на дату, яка зазначена у видатковій накладній.

Згідно з п. 3.4. Договору датою поставки Товару вважається:

3.4.1. при базисі постачання FCA, СРТ - дата, зазначена у видатковій накладній на Товар та/або в товарно-транспортній накладній на Товар.

3.4.2. при базисі постачання EXW - дата, зазначена у видатковій накладній на Товар та/або акті Акті приймання-передачі Товару.

У відповідності до п. 3.5. Договору Товар вважається поставленим Постачальником і прийнятий Покупцем по кількості і якості, а право власності на Товар, ризики втрати та порчі Товару є такими, що перейшли від Постачальника до Покупця з дати поставки передбаченої 3.4. цього Договору.

Наявність підписів уповноважених представників Сторін на видаткових та/або товарно- транспортних накладних, актах приймання-передачі Товару, свідчить про те, що всі відомості зазначені в них є вірними, погодженими та прийнятими Сторонами без претензій щодо предмету поставки, асортименту, кількості, якості, ціни Товару (п. 4.4. Договору).

Товар за Договором поставлявся окремими партіями. На виконання Договору позивачем поставлено відповідачу, а відповідачем прийнято Товар окремими партіями на загальну суму 5 465 344,38 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- №ТК00-000652 від 01.02.2022 року Покупцем прийнято 19,713 т Палива дизельного ДП-З-Євро 5-В0 на загальну суму 689 305,08 грн. (з ПДВ);

- №ТК00-000671 від 02.02.2022 року Покупцем прийнято 25,007 т Палива дизельного ДП-З-Євро 5-В0 на загальну суму 868 856,70 грн. (з ПДВ);

- №ТК00-000778 від 08.02.2022 року Покупцем прийнято 19,678 т Палива дизельного ДП-З-Євро 5-В0 на загальну суму 694 920,60 грн. (з ПДВ);

- №ТК00-000771 від 08.02.2022 року Покупцем прийнято 24,977 т Палива дизельного ДП-З-Євро 5-В0 на загальну суму 883 129,50 грн. (з ПДВ);

- №847 від 10.02.2022 року Покупцем прийнято 25,022 т Палива дизельного ДП-З-Євро 5-В0 на загальну суму 883 129,50 грн. (з ПДВ);

- №872 від 11.02.2022 року Покупцем прийнято 15,012 т Палива дизельного ДП-З-Євро 5-В0 На загальну суму 528 003,00 грн. (з ПДВ);

- №1035 від 18.02.2022 року Покупцем прийнято 25,14 т Палива дизельного ДП-З-Євро 5-В0 на загальну суму 918 000,00 грн. (з ПДВ).

Однак, відповідач лише частково оплатив поставлений Товар за вищезазначеними видатковими накладними і з порушеннями термінів, визначених Договором.

Відповідач здійснив оплату у розмірі 838 551,78 грн., однак повний розрахунок за поставлений Товар станом на дату подання позову відповідачем здійснено не було.

Відповідач не оплатив вартість поставленого Товару за видатковими накладними: №ТК00-000778 від 08.02.2022 року на суму 694 920,60 грн., №ТК00-000771 від 08.02.2022 року на суму 883 129,50 грн., №847 від 10.02.2022 року на суму 883 129,50 грн., №872 від 11.02.2022 року на суму 528 003,00 грн , №1035 від 18.02.2022р. на суму 918 000,00 грн. За видатковими накладними № ТК00-000652 від 01.02.2022 року та №ТК00-000671 від 02.02.2022 року оплату здійснено із значним простроченням термінів для оплати, визначених Договором.

16.08.2022 року позивач надсилав відповідачу Претензію №1 вих.№16-08/01 від 16.08.2022 року (отримана відповідачем 03.09.2022 року), яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

З огляду на викладене, за відповідачем утворилась прострочена заборгованість в сумі 4 626 792,60 грн., яку позивач в позові просить стягнути з відповідача.

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив, в якому позовні вимоги частково заперечував, зазначив, що з позивачем у відповідача було укладено 28.12.2021 року Договір №ТИ-Д-513 поставки нафтопродуктів. В свою чергу, між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІСАРК» був укладений Договір поставки нафтопродуктів №4/02-22 від 17.02.2022 року, за яким відповідач поставив Товариству з обмеженою відповідальністю «ТІСАРК» 57000 літрів дизельного палива ДП-3 Євро 5-В0, яке було отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІКИЧ ЕНЕРДЖІ».

27.07.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІСАРК» направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Оскар Ойл» претензію в якій зазначено, що в результаті дрібнооптової та роздрібної торгівлі даним паливом Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІСАРК» отримало скарги та претензійні листи від покупців на погану якість проданого дизельного палива. Внаслідок досудових врегулювань спорів Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІСАРК» взяло на себе зобов`язання по поверненню коштів та частково прийняло раніше продане дизельне паливо.

Відповідно до п.3.4. Договору поставки нафтопродуктів №4/02-22 від 17.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІСАРК» вимагає від Товариства з обмежено відповідальністю «Оскар Ойл» провести заміну 57 000 літрів дизельного палива ДП-3 Євро 5-В0.

Відповідач стверджує, що у наведених правовідносинах з Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІСАРК» мова йде саме про 57 000 літрів дизельного палива ДП-3 Євро 5-В0, придбаного у позивача, у зв`язку з чим, зазначає, що відповідний товар передано неналежної якості, тому відсутні підстави для його оплати на суму 1 768 140,00 грн.

У відповіді на відзив позивач заперечував викладені у відзиві обставини, зазначив, що жодних претензій чи зауважень щодо якості Товару від відповідача не надходило ні безпосередньо після поставки Товару, ні після отримання відповідачем претензії TOB «ТІСАРК» від 27.07.2022 року.

Позивач наголошує, що відповідачем не надано жодних доказів (визначених Інструкцією № 271/121 від 04.06.2007 року) того, що поставлений позивачем Товар мав недоліки, які виникли до переданая товару Покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Також відповідачем не надано доказів того, що Товар, стосовно якого ТОВ «ТІСАРК» вимагає повернення через неналежну якість, дійсно був поставлений саме позивачем.

Також позивач звертає увагу суду, що в Акті повернення неякісних нафтопродуктів за кількістю № 1/22 від 31.08.2022 року (з TOB «ТІСАРК») зазначено про повернення 23150,00 літрів дизельного палива. Крім того, відповідні недоліки, про які заявляє відповідач, були виявлені майже через півроку з моменту поставки позивача і не надано доказів, що відповідні недоліки стосуються саме поставленого позивачем дизельного пального чи не виникли у з`язку з неналежним зберіганням відповідачем чи змішуванням з паливом від інших постачальників.

При цьому, в спростування позиції відповідача позивач додатково повідомив суду, що як стало відомо ТОВ «Тікич Енерджі» із відкритих джерел (сайт Судова влада України) в провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/236/23 за позовом ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГАЗТРІМ» до ТОВ «ОСКАР ОЙЛ» про стягнення заборгованості в сумі 2 206 335,9 грн.

У відповідь на адвокатський запит адвоката Руденко О.А. ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГАЗТРІМ» повідомив про обставини розгляду наведеної справи № 911/236/23, з яких вбачається, що ТОВ «ОСКАР ОЙЛ», який є відповідачем, в заперечення позовних вимог у справі № 911/236/23 так само заперечує проти стягнення 1 768 140,00 грн. вартості 57 000 літрів неякісного дизпалива, стверджуючи, що воно поставлено ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГАЗТРІМ», посилаючись на ту саму претензію ТОВ «ТІСАРК» від 27.07.2022 року та Акт повернення неякісних нафтопродуктів за кількістю № 1/22 від 31.08.2022 року за Договором поставки нафтопродуктів №4/02-22 від 17.02.2022 року, що і у відзиві у справі № 911/222/23 щодо іншого Постачальника. Наведені дії відповідача мають ознаки шахрайства та безпідставного ухилення від виконання зобов`язань.

Відповідачем не надано заперечень на викладені у відповіді на відзив обставини.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Згідно зі статтею 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Статтею 679 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили

Відповідно до частини першої статті 688 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Приймання Товару за кількістю та якістю врегульовано розділом 4 Договору, в якому передбачено, що Покупець здійснює приймання Товару за колкістю та якістю у відповідності до вимог «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України», затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155; Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 року № 332 та умов цього Договору.

Фактична кількість поставленого Покупцю Постачальником Товару підтверджуються комплектом товарно-транспортних документів.

Для контролю якості нафтопродуктів, поставлених за Договором, застосовуються положення «Інструкції з контролю якості нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України», затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 271/121 від 04.06.2007 року.

Відповідач прийняв товар за наведеним в позові видатковими накладними без зауважень, що відповідно до п. 4.4. Договору свідчить про те, що товар прийнято без претензій щодо якості.

Інструкцією з контролю якості нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України», затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 271/121 від 04.06.2007 року визначено чіткий порядок визначення якості нафтопродукту, згідно якого для визначення фактичної якості нафти та або нафтопродукту здійснюється відбирання проб у відповідності до вимог ДСТУ 4488. Сукупні проби поділяються на три частини, що опечатуються або пломбуються і споряджаються етикетками з підписами осіб, які брали участь у їх відбиранні. Про відбирання проб складається акт за підписами всіх осіб, які брали у цьому участь. Перша (для випробувань в обсязі контрольних випробувань) і друга (арбітражна) проби направляються до акредитованої (атестованої) у встановленому порядку випробувальної лабораторії для випробувань на відповідність якості нафти та/або нафтопродукту вимогам нормативного документа, а третя (арбітражна) - залишається на підприємстві.

У разі виникнення суперечностей між вантажовідправником і вантажоодержувачем стосовно результатів випробувань проб нафти та/або нафтопродукту випробування проводяться в нейтральній випробувальній лабораторії, яку обирають за згодою сторін.

Однак, відповідачем не надано жодних доказів щодо перевірки та виявлення недоліків якості саме отриманих від позивача нафтопродуктів під час їх приймання чи протягом розумного строку, при тому, що відповідні недоліки не є прихованими і могли і мали бути виявлені під час приймання Товару шляхом відібрання зразків (в тому числі контрольних) в установленому порядку.

Крім того, відповідачем не надано доказів вчинення дій, визначених Розділом 6 «Інструкції з контролю якості нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України» № 271/121 від 04.06.2007 року (п.п. 6.1.7 - 6.1.9), у разі встановлення невідповідності якості нафти та/або нафтопродуктів.

Крім того, з огляду на 184 Цивільного кодексу України дизельне пальне є річчю, яка визначається родовими ознаками, тобто є замінною, тому при недотриманні правил приймання Товару в подальшому складно виокремити його (індивідуалізувати) з-поміж інших речей того ж роду дизельного пального, отриманого від інших постачальників.

Відповідачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів індивідуалізації саме отриманого від позивача пального, тому твердження відповідача, що ТОВ «ТІСАРК» було поставлено саме отримане від позивача дизпаливо, безпідставні.

Також суд враховує ту обставину, що позивачем відповідачу поставлялось значно більший обсяг нафтопродуктів, зокрема, дизельного пали, однак відповідач стверджує про недоліки якості лише стосовно 57 000 літрів, не пояснюючи, як він виокремив та індивідуалізував такий об`єм і що з рештою отриманого від позивача дизпалива.

Наведене свідчить про суперечливість позиції відповідача, яка не підтверджена обґрунтованими поясненнями та належними доказами.

Таким чином, за наслідками розгляду спору підтвердженим є факт поставки позивачем відповідачу Товару, який безпідставно не оплачений відповідачем на заявлену в позові суму.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За насліками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 69 401,89 грн.

Щодо наведених в попередньому розрахунку позивача інших судових витрат на оплату послуг адвоката та поштові пересилання, за наслідками розгляду спору позивачем не надано доказів понесення таких витрат та обґрунтованого розрахунку з посиланням на такі докази. Надання Договору про правову допомогу, ордеру та посвідчення адвоката не є достатніми та належними доказами понесення адвокатських витрат. Акту наданих послуг чи іншого двостороннього документу, який засвідчує факт надання послуг та погодження вартості таких послуг, суду не надано. Таким чином, питання відшкодування понесених позивачем адвокатських та поштових витрат залишається судом без розгляду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 126, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич Енерджі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар Ойл» про стягнення 4 626 792,90 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар Ойл» (07403, Київська область, м. Бровари, вул. Броварської сотні, 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич Енерджі» (03039, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 18б, ) 4 626 792,60 грн. основного боргу та 69 401,89 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 14.08.2023 року