ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2023 р. Справа № 911/1603/23

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенко П.В., за участю секретаря судового засідання Андрух Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро"

до 1. Фізичної особи-підприємця Возного Володимира Миколайовича

2. Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик Юніон"

про стягнення 126 613,82 гривень

за участю представників:

від позивача: Якімлюк Н.О. (ордер серії АІ № 1403211 від 06.07.2023)

від відповідача 1: Возний В.М. (особисто)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро" (далі - ДП «ФМ Ложістік Дніпро»/позивач) до Фізичної особи-підприємця Возного Володимира Миколайовича (далі - ФОП Возний В.М./відповідач 1) та Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»/відповідач 2) про стягнення 126 613, 82 гривень збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок відшкодування позивачем ТОВ "Логістик Юніон" збитків у зв`язку із пошкодженням в дорожньо-транспортній пригоді газопроводу логістичного центру, у позивача виникло право вимоги до відповідача 1, як до особи відповідальної за шкоду, завдану її працівником під час керування транспортним засобом, та до відповідача 2 - як до особи, яка не покрила розмір завданих збитків.

Господарський суд Київської області ухвалою від 09.06.2023 залишив позовну заяву Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро" без руху та постановив усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

13.06.2023 на електронну адресу Господарського суду Київської області позивач надіслав письмові пояснення на виконання вимог ухвали, відповідно до змісту яких позивач надав пояснення стосовно заявленого позову.

Господарський суд Київської області ухвалою від 19.06.2023: прийняв позовну заяву Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро" та відкрив провадження в справі № 911/1603/23:призначив підготовче засідання на 14.07.2023; залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» (далі - ТОВ «Логістик Юніон»/третя особа); витребував від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» належним чином завірені копії документів, на підставі яких останнє здійснило відшкодування збитків на користь ТОВ «Логістик Юніон» в розмірі 15 386, 18 гривень (страховий акт, експертна оцінка, розрахунок збитків та інші документи), згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-206858250 від 17.11.2021; встановив відповідачам строк на подання відзивів на позовну заяву.

26.06.2023, в межах встановлених судом строків, через канцелярію Господарського суду Київської області відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, згідно змісту якого заперечував проти задоволення позовних вимог, а також надав витребувані судом документи.

11.07.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області позивач подав письмові пояснення на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 19.06.2023 у цій справі, а також відповідь на відзив, згідно якої останній не погодився із запереченнями відповідача та просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Господарський суд Київської області ухвалою від 14.07.2023 закрив підготовче провадження в означеній справі, призначив справу до судового розгляду по суті на 04.08.2023.

У судове засідання 04.08.2023 представники відповідача 2 та третьої особи не з`явилися.

Водночас відповідач 1 не скористався наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правом і відзив на позовну заяву та/або докази у справі не надав, тоді як судом вчинено передбачені процесуальними приписами дії з повідомлення відповідного учасника про розгляд означеної справи.

В розрізі зазначеного та можливості відповідача реалізувати свої процесуальні права судом враховано, що на офіційно зареєстроване місцезнаходження ФОП Возного Володимира Миколайовича згідно даних ЄДР - 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Фрунзе, буд. 23 судом надіслано:

- ухвалу від 09.06.2023 про залишення позовної заяви без руху, яка отримана відповідачем 1 28.06.2023;

- ухвалу від 19.06.2023 про відкриття провадження в справі, яка отримана відповідачем 1 26.06.2023;

До того ж означені ухвали на вказану позивачем електронну пошту відповідача 1- , про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки.

Жодних інших поштових адрес відповідача, окрім адреси зареєстрованого місцезнаходження згідно даних ЄДР, матеріали справи не містять та суду не повідомлено.

Третя особа також не скористалась наданим ст. 168 ГПК України правом і пояснення щодо позову або відзиву та/або докази у справі не надала, тоді як судом вчинено передбачені процесуальними приписами дії з повідомлення відповідного учасника про розгляд цієї справи.

В розрізі зазначеного та можливості третьої особи реалізувати свої процесуальні права судом враховано, що на офіційно зареєстроване місцезнаходження ТОВ «Логістик Юніон» згідно даних ЄДР - 52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, Комплекс будівель та споруд, буд. 8, офіс 229 судом надіслано:

- ухвалу від 19.06.2023 про відкриття провадження в справі, яка отримана ТОВ «Логістик Юніон» 27.06.2023;

- ухвалу від 14.07.2023 про призначення розгляду справи по суті, яка отримана ТОВ «Логістик Юніон» 25.07.2023

Водночас означені ухвали направлені на вказану позивачем електронну пошту третьої особи - , про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки.

Жодних інших поштових адрес відповідача, окрім адреси зареєстрованого місцезнаходження згідно даних ЄДР, матеріали справи не містять та суду не повідомлено.

До того ж усі постановлені під час розгляду справи ухвали офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua.

Крім того судом враховано, що:

- під процесуальними строками розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата і/чи завершена та або інша стадія судочинства, а з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків;

- норми ГПК України щодо процесуальних строків, зокрема в частині порядку їх продовження/поновлення є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків;

- заявник має обґрунтувати поважність причин пропуску строку, зокрема щодо наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Підсумовуючи вказане, суд дійшов висновку, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а тому обставини явки відповідача 1 у судові засідання, надіслання відповідачу 1 та третій особі ухвал суду у цій справі як засобами поштового зв`язку, так і засобами електронної комунікації свідчать про можливість останніх бути обізнаним із відповідним судовим провадженням та подати передбачені процесуальним законом заяви та/або письмові пояснення стосовно власної позиції по суті спору з дотриманням строків та порядку їх заявлення.

У судовому засіданні 04.08.2023, закінчивши з`ясування обставин та перевірку їх доказами, суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд

УСТАНОВИВ:

15.02.2012 ДП «ФМ Ложістік Дніпро» як експедитор та ТОВ «Марс Україна» як замовник уклали договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автотранспортом № 12364-12, згідно п. 1 якого замовник доручає, а експедитор бере на себе обов`язок надати транспортно-експедиторські послуги, безпосередньо пов`язані з організацією та забезпеченням перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні. Копії означеного договору та додатки до нього наявні в матеріалах справи.

Водночас 01.04.2021 між ДП «ФМ Ложістік Дніпро» як замовником та ФОП Возним В.М. як виконавцем було укладено договір про надання транспортних послуг по Україні № 70/Д21, відповідно до пп. 1, 2 якого предметом договору є регламентування взаємовідносин між замовником та виконавцем, які виникають при плануванні та виконанні перевезень вантажів по Україні автомобільним транспортом та розрахункам по них; виконавець зобов`язується доставити ввірений йому згідно замовлення вантаж до пункту призначення (або організувати доставку вантажу) у встановлений договором та додатками до нього строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник зобов`язується сплатити за це перевезення встановлену плату. Копія означеного договору наявна в матеріалах справи.

Як зауважує позивач, 21.07.2022, на виконання договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автотранспортом № 12364-12 від 15.02.2012, ТОВ «Марс Україна» доручило ДП «ФМ Ложістік Дніпро» перевезення товару з пункту навантаження (Київська обл., Броварський р-н, с. Велика Димерка, вул. Броварська, 150) до адреси розвантаження (РЦ-21, Київська обл., Макарівський р-н, с. Копилів, вул. Індустріальна, 6) та передачу ТОВ «Логістик Юніон». На підтвердження вказаних обставин позивач надав копію товарно-транспортної накладної № 16242904 від 21.07.2022.

За доводами позивача, перевезення товару він доручив ФОП Возному В.М., тоді як безпосередньо перевозив товар водій - ОСОБА_1 на автомобілі марки ДАФ 95XF430, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , що належить відповідачу 1 на праві власності. На підтвердження означеного позивачем до позову долучено копії посвідчення водія, свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу.

Поряд з тим 21.07.2022 о 18:24 на території складського комплексу за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Копилів, вул. Індустріальна, 6 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки ДАФ 95XF430, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , допустив наїзд на опору газової труби.

Вказані обставини настання ДТП підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 318839 від 21.07.2022, схеми місця ДТП.

Макарівський районний суд Київської області постановою від 04.08.2022 у справі № 370/990/22 визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддав адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн. Копія постанови наявна в матеріалах справи.

На думку позивача, обставини заподіяних ТОВ «Логістик Юніон» пошкоджень металевої опори під кабель в кількості 6 шт., металевої опори під газову трубу в кількості 3 шт., металевої огорожі дизель-генератора (три металевих стовпчика, 2 секції сітки металевої) та газової труби зафіксовано в акті про спричинену матеріальну шкоду РЦ № 21 від 21.07.2022, що складений та підписаний водієм ОСОБА_1 , начальником зміни ОСОБА_2 та старшим охоронцем Соболем С.М. та підтверджується фотографіями. Копії акта та фотографій наявні в матеріалах справи.

Надалі 29.12.2022 ТОВ «Логістик Юніон» звернулось до ДП «ФМ Ложістік Дніпро» з вимогою про відшкодування збитків в розмірі 126 613, 82 грн, оскільки такі збитки завдано з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем MAN TGM 18.340 д.н.з. НОМЕР_3 та був найнятий позивачем як перевізником.

За змістом вказаної вимоги ТОВ «Логістик Юніон» повідомило позивача про те, що:

- автомобіль марки ДАФ 95XF430, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ФОП Возному В.М. та застрахований в ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-206858250 від 17.11.2021, в якому зазначено страхувальником - ОСОБА_3 ;

- в межах розслідування страхового випадку ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 15 386, 18 грн на користь ТОВ «Логістик Юніон»;

- між третьою особою та ТОВ «Виробниче об`єднання «Українська Енергетична Компанія» було укладено договір про виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту обладнання № 793-СЭ від 12.12.2018, вартість відновлення пошкодженого газопроводу склала 142 000,00 грн;

- заявляє перевізнику (позивачу) шкоду у розмірі 126 613, 82 грн (комплекс відновлювальних робіт 142 000,00 грн мінус 15 386, 18 грн страхового відшкодування, отриманого від ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»).

Копії вимоги № Л-2022-000517 від 29.12.2022 та додані до неї акт виконаних робіт ТОВ «Виробниче об`єднання «Українська Енергетична Компанія» № 294 від 17.10.2022, ТТН № 16242904 від 21.07.2022 наявні в матеріалах справи.

Означену претензію позивач визнав та оплатив вказаний в ній розмір збитків, на підтвердження чого надав суду копію платіжної інструкції № 89917 від 04.01.2023.

Враховуючи отримані внаслідок задоволення вимоги грошові втрати, позивач 21.02.2023 направив відповідачу 1 претензію про відшкодування збитків, згідно змісту якої просив розглянути претензію, визнати її та відшкодувати 126 613, 82 грн збитків. Копії претензії № 333 від 21.02.2023 з доданими до неї документами та доказами надіслання наявні в матеріалах справи.

Своєю чергою відповідач 1 у відповідь на претензію позивача № 333 від 21.02.2023 повідомив останньому, зокрема, що:

- умови п. 4.9, 5.2, 5.3 договору про надання транспортних послуг по Україні № 70/Д21 від 01.04.2021 ним було виконано, про що свідчить відсутність зауважень з боку замовника, а вже після того як вантаж було передано і договірні відносини між ДП «ФМ Ложістік Дніпро» та ФОП Возним В.М. виконані та закінчилися, водій ОСОБА_1 виїжджаючи зачепив опору, що підтримує газову трубу;

- власником автомобіля марки ДАФ 95XF430, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , є ОСОБА_3 , а не ДП «ФМ Ложістік Дніпро»;

- ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 15 386, 18 грн, тоді як представник ТОВ «Логістик Юніон» ознайомився з експертною оцінкою незалежного експерта і погодився із означеною сумою виплати, про що свідчить підписана ним заява-погодження на виплату;

- збитки у розмірі 150 000,00 грн не підтверджено документально, зокрема відсутні прорахунок робіт, оцінка незалежного експерта тощо. Копія означеної відповіді від 10.03.2023 наявна в матеріалах справи.

12.04.2023, з метою з`ясування обставин пошкодження газопроводу, витрат на їх усунення та відшкодування їх страховою компанією, представник позивача звернувся з адвокатськими запитами до ТОВ «Логістик Юніон» та ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про надання засвідчених копій документів, які зафіксували ДТП, що відбулась 21.07.2022, а також документів, які стосуються страхового випадку та відшкодування збитків (страховий акт, експертна оцінка та інші документи, які надавалися ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»). Копії адвокатських запитів № 12/04-23 від 12.04.2023 та докази їх надіслання наявні в матеріалах справи.

У відповідь на означений запит, ТОВ «Логістик Юніон» 25.04.2023 на електронну адресу направило відповідні документи. На підтвердження вказаного позивачем надано скріншоти вебсторінки електронної пошти, а також копії полісу № ЕР-206858 від 17.11.2021, заяви ТОВ «Логістик Юніон» на виплату від 13.09.2022, пояснення потерпілого від 05.08.2022, заяви ТОВ «АТБ-ТОРГСТРОЙ» як власника майна, що знаходиться за адресою Київська обл., Бучанський р-н, с. Копилів, вул. Індустріальна 6 про не заперечення отримання ТОВ «Логістик Юніон» страхового відшкодування, договору про виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту обладнання № 793-СЭ від 12.12.2018 з додатками та додатковою угодою № 9 від 09.12.2022, акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 294 від 17.10.2022, акта проведення ремонтних робіт від 29.09.2022.

На думку позивача, оскільки заяву на виплату ТОВ «Логістик Юніон» подало 13.09.2022, а відновлення пошкодженого газопроводу було здійснено 17.10.2022, через це не було враховано вартість відновленого ремонту в розмірі 142 000,00 грн.

Також, у відповідь на зазначений вище адвокатський запит представника позивача, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» листом № 02 від 01.05.2023 повідомило останнього про відсутність підстав для задоволення означеного запиту та надання запитуваної інформації та документів, оскільки запитувана інформація є конфіденційною, тобто інформацією з обмеженим доступом, так як ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ТОВ «Логістик Юніон» не надавали дозволу на її поширення. Копії цього листа з додатком до нього та скріншоти вебсторінки електронної пошти наявні в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, позивач дійшов висновку, що відповідач 1 як власник транспортного засобу та роботодавець водія, який вчинив ДТП, завдав збитків ТОВ «Логістик Юніон» у вигляді пошкодження газопроводу, тоді як відповідач 2 здійснив часткове відшкодування збитків, завданих відповідачем 1, тобто останні не відшкодували третій особі завдані збитки в повному обсязі, що стало підставою для звернення ТОВ «Логістик Юніон» до позивача як експедитора з вимогою про відшкодування таких збитків.

З огляду вказаного позивач звертається з вимогою до відповідачів про стягнення збитків, які він поніс внаслідок відшкодування збитків ТОВ «Логістик Юніон», завданих ДТП у порядку регресу.

Заперечуючи проти позову, відповідач 2 вказав, що на підставі ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою визначення розміру матеріального збитку, замовив проведення оцінки у ТОВ «ЕАК «Фаворит». Згідно звіту № 31736 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків пошкодженого майна внаслідок ДТП, без врахування ПДВ, розмір збитків становить 17 986, 18 грн.

Відповідачем 2 зауважено, що ТОВ «Логістик Юніон» погодилося із визначеною сумою страхового відшкодування та просило відшкодувати завдані збитки у розмірі 17 986, 18 грн, про що свідчить заява про виплату страхового відшкодування.

Так, відповідач 2 вказав, що ліміт відповідальності ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу становить 127 400, 00 грн, франшизи - 2 600,00 грн, тоді як ним було виплачено ТОВ «Логістик Юніон» страхове відшкодування в розмірі 15 386, 18 грн, враховуючи вирахування суми франшизи, а тому максимально гранична сума страхового відшкодування, що може бути стягнута з відповідача 2 становить 112 013, 82 грн.

ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» також зазначило, що з огляду на приписи ст. 1166, 1192 ЦК України, покладення принципу повного відшкодування шкоди у деліктному зобов`язанні позивачем на страховика (відповідача 2) є недопустимим, оскільки це суперечить договірним відносинам, що склались між страховиком (відповідачем 2) та потерпілим (третя особа).

В розрізі доводів позивача щодо розміру невідшкодованих відповідачами 1, 2 збитків, відповідач 2 зауважив, що відповідно до ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування має визначатись на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, тоді як позивачем не надано таких доказів на підтвердження вказаного ним розміру збитків, а отже не доведено всіх обставин, на які він посилається в обґрунтування власних позовних вимог, зокрема іншого розміру завданих збитків.

На підтвердження власних доводів та на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області відповідачем надано зокрема копії звіту № 31736 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків пошкодженого майна від 17.08.2022, акта огляду та обстеження будівлі, будинку, споруди та встановлення стану майна № 31736 від 17.08.2022, страхового акта № 02 від 14.09.2022, платіжного доручення № ЗР066948 від 15.09.2022.

Заперечуючи проти доводів відповідача позивач зазначив, що у звіті № 31736 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків пошкодженого майна від 17.08.2022 не враховано особливостей проведення відновленого ремонту пошкодженого газопроводу, який було проведено лише 17.10.2022, а також не було враховано Порядок технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання, затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 640 від 24.10.2011, а тому проведена на замовлення відповідача 2 матеріальна оцінка збитків не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Позивач також зауважив, що з огляду на ліміт відповідальності відповідача 2, який становить 127 400, 00 грн, ДП «ФМ Ложістік Дніпро» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення отриманих збитків, а суд може встановити відповідні частки відповідальності.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .

Оскільки відповідачем 1 не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Частинами першою, другою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Водночас частиною другою статті 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Так, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Як слідує з матеріалів справи вимога позивача про стягнення 126 613, 82 грн заявлена на підставі, зокрема, ч. 1 ст. 1166, ч. 1, 2 ст. 1187, п.1 ч.1 ст. 1188, ч. 1 ст. 1190, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 3, 22, 28, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1172, ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1191, ч. 1 ст. 1194 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ст. 3, п. 22.1 ст. 22, ст. 28, 31, п. 36.4 ст. 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

- до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування);

- до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини;

- до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

Загальні приписи про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, отже підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої вказаними нормами законодавства, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина. Водночас відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Так, системний аналіз положень статей 1166, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу зазначену у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, стаття 1187 ЦК України визначає особливим суб`єктом, відповідальним за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Положення частини першої статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки.

У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Шкода, завдана внаслідок ДТП - деліктне зобов`язання, в якому завдана шкода відшкодовується володільцем транспортного засобу безвідносно до наявності його вини у заподіянні такої шкоди.

Тлумачення ж частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Приписами статей 74, 77 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на матеріали справи, ДТП відбулась 21.07.2022 з вини ОСОБА_1 , що встановлено судом у постанові Макарівського районного суду Київської області від 04.08.2022 у справі № 370/990/22, під час виконання ним своїх трудових обов`язків, що сторонами не заперечено та не спростовано, а отже саме відповідач 1 як роботодавець останнього та власник авто, яким керував ОСОБА_1 , є відповідальним за шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків на такому автомобілі.

Як слідує зі змісту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-206858250 ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» застрахував цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки ДАФ 95XF430, д.н.з. НОМЕР_1 , який є забезпеченим транспортним засобом, поряд з тим матеріали справи не містять доказів того, що причеп д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано

Надалі, відповідач 2 як страховик відповідача 1, за заявою на виплату ТОВ «Логістик Юніон» здійснив останньому виплату страхового відшкодування як потерпілій особі у розмірі 15 386, 18 грн, тоді як ТОВ «Логістик Юніон» щодо порядку обрахування та розміру виплаченої йому суми страхового відшкодування не заперечувало.

В розрізі посилань позивача на обраний ним спосіб захисту та правові підстави позову, суд звертає увагу на таке.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Тобто системний аналіз ст. 1191 ЦК України дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови:

- право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим.

- регрес має місце після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди.

Спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні.

Тобто, під час регресу право зворотної вимоги не переходить від однієї особи до іншої, воно є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням. Це право виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

Отже, за певних обставин, саме страховик може набувати право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування виходячи з вартості матеріальних збитків пошкодженого майна та за мінусом франшизи.

З огляду викладеного, позивачем не доведено, що ДП «ФМ Ложістік Дніпро» є відповідальною особою за відшкодування завданих ФОП Возним В.М. збитків, зокрема ТОВ «Логістик Юніон» чи його майну, тобто не доведено виникнення обов`язку позивача відшкодувати завдані відповідачем 1 збитки ТОВ «Логістик Юніон» ані на підставі положень чинного законодавства, ані договору про надання транспортних послуг по Україні № 70/Д21 від 01.04.2021.

Судом також враховано, що договір про надання транспортних послуг по Україні № 70/Д21 від 01.04.2021 не містить погодженого сторонами договору (ДП «ФМ Ложістік Дніпро» та ФОП Возним В.М.) обсягу відповідальності у разі завдання ними майнової шкоди третім особам.

Отже, відшкодування позивачем збитків у розмірі 126 613, 82 грн на вимогу ТОВ «Логістик Юніон» здійснено ДП «ФМ Ложістік Дніпро» з власної ініціативи та за відсутності підстави, яка надавала б позивачеві право зворотної вимоги до відповідачів згідно з частиною 1 статті 1191 ЦК України.

Самі ж по собі приписи ч. 1 ст. 1191 ЦК України, на які послався позивач в обґрунтування позову, є загальними щодо визначення поняття регресу, однак не свідчать про автоматичне набуття ДП «ФМ Ложістік Дніпро» права зворотної вимоги до відповідачів.

Оскільки регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних і стягнення збитків в порядку регресу ґрунтується на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, а встановлені у цій справі обставини свідчать про доказову непідвердженість понесення позивачем збитків, а тому суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків, як наслідок про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення з ФОП Возного В.М. та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 126 613, 82 гривень збитків.

Приймаючи означене рішення, судом враховано, що принцип «jura novit curia» застосовується у випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права, але застосування судом цього принципу не є безмежним, оскільки може порушувати право на справедливий суд, а тому враховуючи приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд при розгляді цієї справи обмежений позовними вимогами позивача, який звернувся з позовом про захист своїх прав та/або законних інтересів, та не може виходити за їх межі.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства "ФМ Ложістік Дніпро" до Фізичної особи-підприємця Возного Володимира Миколайовича та Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення 126 613, 82 гривень збитків.

2. Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.08.2023.

Суддя П.В.Горбасенко