ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. ОдесаСправа № 923/1537/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл"

на рішення Господарського суду Херсонської області від „25 січня 2022р.

у справі №923/1537/21

за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл"

третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Управління комунального майна Миколаївської міської ради

про вчинення дій та стягнення штрафу у зв`язку з неналежним виконанням договору,

головуючий суддя Ярошенко В.П.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Херсонської області

Справа розглянута без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" про:

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" повернути МКП "Миколаївводоканал" окреме індивідуально визначене майно частину димової труби на існуючій оглядовій ділянці площею 10,0 м2 та частину фундаменту біля димової труби площею 7,13 м2, розміщене за адресою: Херсонська область, Суворовський (Білозерський) район, с.Мікольське, вул. Соборна (Леніна), 1-а, шляхом виселення з об`єкту оренди;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" на користь Міського комунального підприємства "Миколаївводканал" штраф у розмірі 162 690 грн. 43 коп. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20.12.2021р.)

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням ТОВ "Лайфселл" умов укладеного між сторонами Договору оренди від 10.04.2014 року, зокрема, відповідачем всупереч умовам Договору та в порушення вимог чинного законодавства не повернуто об`єкт оренди Орендодавцю МКП "Миколаївводоканал", яким останній продовжує безпідставно користуватись. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Лайфселл" умов Договору щодо повернення орендованого майна після закінчення терміну його дії, позивач нарахував відповідачу штраф, який передбачений п.2.9. Договору, станом на 01.12.2021 року в розмірі 162690,43 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 25.01.2022р. у справі №923/1537/21 (суддя Ярошенко В.П.) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" на користь Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" штраф у розмірі 153 129,69 та суму судових витрат в розмірі 2136,60 грн. В решті вимог відмовлено. Задоволено заяву Товариства Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" про закриття провадження в частині вимог про вчинення дій.

Закрито провадження у справі №923/1537/21 в частині зобов`язання ТОВ "Лайфселл" повернути МКП "Миколаївводоканал" окремого індивідуально визначеного майна частини димової труби на існуючій оглядовій ділянці площею 10,0 м2 та частини фундаменту біля димової труби площею 7,13 м2, розміщене за адресою: Херсонська область, Суворовський район, с.Мікольське, вул. Соборна, 1-а, шляхом виселення з об`єкту оренди. Повернуто Міському комунальному підприємству "Миколаївводоканал" з Державного бюджету судовий збір в сумі 2270,00

Закриваючи провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання ТОВ "Лайфселл" повернути МКП "Миколаївводоканал" окремого індивідуально визначеного майна, господарським судом встановлено, що відповідачем було повернуто позивачу спірний об`єкт оренди, що підтверджується копією Акту прийому-передачі (повернення) об`єкту оренди від 01.12. 2021 року та копією Акту про відсутність претензій, що підписані з обох сторін, отже предмет спору в даній частині вимог відсутній.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу, місцевий господарський суд зважаючи на встановлений факт невиконання відповідачем умов Договору щодо повернення орендованого майна в строки, та вимоги діючого законодавства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнув з відповідача штраф за період з 12.04.2021 по 01.12.2021, який за перерахунком суду першої інстанції становить 153 129,69 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 25.01.2022 по справі №923/1537/21 скасувати і частині стягнення штрафу за період з 11.04.2021 по 14.10.2021 в розмірі 129 220,36 грн. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити МКП "Миколаївводоканал" у задоволенні позовних вимог до ТОВ "Лайфселл" в частині стягнення штрафу за період з 11.04.2021 по 14.10.2021 у розмірі 129 220,36 грн.

Заявник апеляційної інстанції вважає, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи.

Так, апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафу за період з 11.04.2021 по 14.10.2021 є необґрунтованим, оскільки відповідач в цей час не порушував умови Договору в частині повернення майна з оренди та відповідно не зобов`язаний за цей період сплачувати штраф, передбачений п.2.9 Договору оренди.

Окрім того, суд першої інстанції на думку апелянта, взагалі не звернув уваги та не, що розмір неустойки у вигляді штрафу, встановлений п. 2.9 Договору у розмірі 20% від розміру місячної орендної плати за кожний день затримання від розміру місячної орендної плати за кожний день затримання повернення майна, є надмірним, з огляду на те, що відповідач за весь період до моменту повернення майна з оренди сплачував орендну плату, виконував умови договору, штраф заявлений позивачем до стягнення є таким, що значно перевищує розмір орендної плати та можливих збитків позивача.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Вказаний Указ затверджено Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 витребувано у Господарського суду Херсонської області матеріали справи № 923/1537/21. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" на рішення Господарського суду Херсонської області від „25 січня 2022р. у справі №923/1537/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Херсонської області.

Разом з тим, 03.03.2022 Верховна Рада прийняла Закон «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни підсудності судів» (законопроєкт №7117).

Законом передбачено, що у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, робота суду може бути припинена з одночасним визначенням іншого суду, який буде здійснювати правосуддя на території суду, що припинив діяльність та який найбільш територіально наближений до суду, роботу якого припинено.

Отже, розпорядженням Верховного суду від 06.03.2022 р. N 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, зокрема, відповідно до зазначеного розпорядження у Господарському суді Одеської області розглядатимуть справи Господарського суду Херсонської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи № 923/1537/21. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" на рішення Господарського суду Херсонської області від „25 січня 2022р. у справі №923/1537/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Одеської області.

26.01.2023 листом в.о. керівника апарату Господарського суду Одеської області повідомлено, що станом на 26.01.2023 матеріали справи №923/1537/21 до Господарського суду Одеської області не надходили.

09.06.2023 листом за підписом керівника апарату Господарського суду Одеської області повідомлено, що за результатами проведення інвентаризації судових справи Господарського суду Херсонської області, справи Господарського суду Херсонської області були передані Господарському суду Одеської області за відповідним актом передачі справ 06.06.2023.

Також, 09.06.2023 матеріали справи №923/1537/21 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" на рішення Господарського суду Херсонської області від „25 січня 2022р. у справі №923/1537/21; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" ухвалено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу МКП "Миколаївводоканал" просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Лайфселл" та залишити без змін рішення Господарського суду Херсонської області від „25 січня 2022р. у справі №923/1537/21 з підстав його законності та обґрунтованості.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 10.04.2014 року між Міським комунальним підприємством "Миколаївводоканал" (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Астеліт" (02.02.2016 змінено найменування на ТОВ "Лайфселл"; далі Орендар) було укладено Договір оренди від 10.04.2014 (далі Договір), з урахуванням змін внесеними Додатковими угодами до Договору, а саме: від 10.04.2014; від 02.06.2014; №1 від 22.05.2015; №2 від 23.12.2016; №3 від 18.04.2017; №4 від 01.11.2018; №5 від 31.01.2020.

Умовами п.1.1. Договору передбачено, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно частину димової труби на існуючій оглядовій ділянці площею 10,0 м2 та частину фундаменту біля димової труби площею 7,13 м2, (надалі Майно), розміщеного за адресою: Херсонська область, Суворовський (Білозерський) район, с.Мікольське, вул. Соборна (Леніна), 1-а, що знаходиться на балансі Орендодавця. Експертна оцінка Майна становить 40400,00 грн. Майно передається в оренду з метою встановлення та експлуатації обладнання зв`язку.

Договір укладений сторонами в термін до 10.04.2021, згідно п.1 Додаткової угоди №5 від 31.01.2020.

Згідно п. 2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акту приймання-передавання Майна.

Згідно п. 10.5., 10.3. Договору у разі закінчення строку дії Договору, останній продовжується шляхом укладення додаткової угоди письмового звернення Орендаря відповідно до вимог Положення. Зміни, доповнення або розірвання Договору вчиняється в такій самій формі, що й Договір оренди, та є його невід`ємною частиною.

У разі припинення цього Договору Майно повертається Орендарем МКП "Миколаївводоканал" вартістю та у статусі не гіршому ніж отримувалось (п.2.6. Договору).

За твердженням позивача, на електронну адресу МКП "Миколаївводоканал" надійшло звернення представника ТОВ "Лайфселл" Д.В.Рак від 23.12.2020 року за вих.№0067/12, в якому останній просив надати дозвіл на продовження дії Договору строком до двох років та одинадцяти місяців.

МКП "Миколаївводоканал" на вказане звернення направило лист представнику ТОВ "Лайфселл" Дмитру Рак "Щодо продовження строку дії договору оренди" від 04.01.2021 за вих.№14/36, в якому Орендодавець повідомив, що не погоджується на продовження строку дії договору оренди, зазначивши, що згідно п. 10.7. Договору, термін дії Договору оренди припиняється 10.04.2021 року та просило Орендаря по закінченню терміну дії Договору оренди звільнити займане нерухоме майно та надати акт приймання-передавання орендованого майна.

Пунктом 5.12. Договору передбачено, що Орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання Договору негайно повернути Орендодавцеві Майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Пунктом 2.7. Договору передбачено, що Майно вважається поверненим Орендодавцю (Балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання.

Позивач стверджує, що відповідно до умов Договору ТОВ "Лайфселл" повинно було до 11.04.2021 повернути орендоване майно по акту приймання-передавання майна.

Згідно п. 2.7., 5.12. Договору Орендар був зобов`язаний негайно, тобто до 11.04.2021 повернути Орендодавцеві по акту приймання-передачі Майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

Однак ТОВ "Лайфселл" всупереч умов Договору та в порушення норм чинного законодавства не повернуло об`єкт оренди Орендодавцю МКП "Миколаївводоканал" та продовжило ним безпідставно користуватись, що і стало підставою для звернення МКП "Миколаївводоканал" до суду з відповідними позовними вимогами.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Оскільки відповідачем оскаржується рішення Господарського суду Херсонської області від 25.01.2022 в частині стягнення штрафу за період з 11.04.2021 по 14.10.2021 у розмірі 153 129,69 грн., з урахуванням ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, межами перегляду судом апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача саме вказаної суми.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Так, підставою виникнення правовідносин між сторонами у справі є Договір оренди від 10.04.2014, з урахуванням змін внесеними Додатковими угодами до Договору, а саме: від 10.04.2014; від 02.06.2014; №1 від 22.05.2015; №2 від 23.12.2016; №3 від 18.04.2017; №4 від 01.11.2018; №5 від 31.01.2020

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначалось вище, згідно п. 10.7. Договору, останній припиняється , зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 5.12. Договору передбачено, що Орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання Договору негайно повернути Орендодавцеві Майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Пунктом 2.7. Договору передбачено, що Майно вважається поверненим Орендодавцю (Балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання.

Однак, як вірно встановлено господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду, майно не було повернуто орендарем у відповідності до п.5.12 Договору та ч.1 ст. 785 ЦК України.

Пунктом 2.4 Договору оренди передбачено, що у разу розірвання Договору, закінчення троку його дії та відмови від його продовження або банкрутства, останній повинен повернути Орендодавцеві орендоване приміщення в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання заяви Орендодавця за актом приймання-передавання приміщення.

Матеріали справи свідчать, що строк дії Договору оренди закінчився 10.04.2021, а спірний об`єкт оренди був повернутий відповідачем лише 01.12.2021, що підтверджується копією Акту прийому-передачі (повернення) об`єкту оренди від 01.12.2021 року та копією Акту про відсутність претензій, тобто із порушенням терміну, передбаченого Договором оренди.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.2.9. Договору якщо орендар не виконує обов`язки щодо повернення Майна, тоді Орендар сплачує штраф у розмірі 20 % від вартості місячної орендної плати за кожний день затримання повернення Майна.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення майна позивач нарахував останньому штраф 20% в розмірі 162690,43 грн.

Суд апеляційної інстанції перевіривши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно помилковості визначення позивачем періоду розрахунку штрафу, що суперечить п.2.4. Договору, та вважає вірним розрахунок здійснений судом першої інстанції, відповідно до якого належна сума до стягнення складає 153129,69 грн. за період з 26.04.2021 по 01.12.2021 р.

Посилання скаржника на недодержання МКП "Миколаївводоканал" п.2.4 Договору оренди від 10.04.2014 року колегія суддів вважає хибними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п.2.4. Договору у разі розірвання Договору, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства Орендаря, останній повинен повернути орендодавцеві орендоване приміщення в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання заяви орендодавця за актом приймання-передавання приміщення.

Як вже зазначалось вище, МКП "Миколаївводоканал" на звернення представника ТОВ "Лайфселл" Д.В.Рак від 23.12.2020 року за вих.№0067/12, направило лист представнику ТОВ "Лайфселл" Дмитру Рак "Щодо продовження строку дії договору оренди" від 04.01.2021 за вих.№14/36, в якому Орендодавець повідомив, що не погоджується на продовження строку дії договору оренди, зазначивши, що згідно п. 10.7. Договору, термін дії Договору оренди припиняється 10.04.2021 року та просило Орендаря по закінченню терміну дії Договору оренди звільнити займане нерухоме майно та надати акт приймання-передавання орендованого майна.

Крім того, апелянт в відзиві на позовну заяву (абз.9 ст.2) підтверджує відмову Орендодавця від продовження Договору. Слід відмітити, що така відмова була викладена Орендодавцем лише в листі від 04.01.2021 за вих.№14/36, відтак ТОВ "Лайфселл" було обізнане про даний лист в якому викладено вимогу про звільнення орендованого приміщення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем були додержані умови Договору оренди від 10.04.2014 року, зокрема викладені в п.2.4. Договору.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо частково задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 153 129,69 грн.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Херсонської області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення 25.01.2022р. не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженого процесуального акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. "в" ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 25.01.2022р. у справі №923/1537/21 без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „14 серпня 2023 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький