РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023м. ХарківСправа № 922/1244/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Красовському В.С.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" про ухвалення додаткового судового рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" (61039, м. Харків, пров. Хатишевський, 10, кв. 1)
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Героїв, Харкова, 199)
простягнення 192897,26 грн,
за участю представників:

позивача - адв. Кокорева Е.О.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" (позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (відповідач), в якій просить стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (код 05762269, адреса: 61037, місто Харків, пр. Героїв Харкова, 199) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" (код 40705159, адреса: 61039, місто Харків, пров. Хатишевський, 10, кв. 1) 192897,26 грн, в тому числі: 138708,00 грн - боргу за актом виконаних робіт від 09.12.2021; 48097,61 грн - інфляційних; 6091,65 грн - 3% річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду №689 від 13.05.2021 щодо оплати виконаних робіт.

Представник позивача у судовому засіданні 24.07.2023 до закінчення судових дебатів у справі заявив про те, що сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази і вони будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі.

Рішенням від 24.07.2023 Господарський суд Харківської області позов задовольнив повністю. Стягнув з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" 192897,26 грн, в тому числі: 138708,00 грн заборгованості за договором підряду №689 від 13.05.2021; 48097,61 грн - інфляційних; 6091,65 грн - 3% річних та судовий збір у сумі 2894,00 грн.

28.07.2023 позивач через систему "Електронний суд" надав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати (витрати на правову допомогу адвоката) в сумі 11500,00 грн.

31.07.2023 позивач через систему "Електронний суд" надав клопотання, в якому просить прийняти оригінали: договору з адвокатським бюро та акт виконаних робіт підписаних електронними цифровими підписами.

Це клопотання було задоволено судом протокольної ухвалою від 08.08.2023.

Ухвалою від 31.07.2023 Господарський суд Харківської області прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" про ухвалення додаткового судового рішення до розгляду. Призначив судове засідання на 08.08.2023 о 17:30 год, про що повідомив учасників справи.

Присутній представник позивача у судовому засіданні 08.08.2023 підтримав подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 08.08.2023 не з`явився, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду заяви.

Відповідач заперечень на заяву про розподіл судових витрат не подав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи те, що неприбуття відповідача не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає за можливе розглядати заяву по цій справі за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви, вислухавши пояснення присутнього представника позивача, суд встановив наступне.

Рішенням від 24.07.2023 Господарський суд Харківської області позов задовольнив повністю. Стягнув з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" 192897,26 грн, в тому числі: 138708,00 грн заборгованості за договором підряду №689 від 13.05.2021; 48097,61 грн - інфляційних; 6091,65 грн - 3% річних та судовий збір у сумі 2894,00 грн.

Як встановлено у ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

При ухваленні рішення за наслідками розгляду цієї справи господарським судом не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та позивач до закінчення судових дебатів заявив про те, що надасть докази розміру витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

В позовній заяві позивач виклав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, проте не просив їх стягнути з відповідача, який становить 5000,00 грн.

У заяві про ухвалення додаткового судового рішення позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу адвоката у сумі 11500,00 грн, посилаючись на договір про надання правової допомоги від 31.03.2023.

31.03.2023 між Адвокатським бюро "Кокорев і К" (виконавець) та ТОВ "Інженерно-системні технології" (клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги (далі - договір), за яким виконавець приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в суді у справах за позовом до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", АТ "Електроважмаш" про стягнення заборгованості за надані клієнтом послуги (п. 1.1 договору).

Згідно з розділом 4 договору сторони погодили розмір гонорару (вартість послуг) виконавця.

Відповідно п. 4.1 договору гонорар виконавця складає:

За складання позовної заяви - 6000,00 грн.

За складання документів (претензій, клопотань, апеляційних і касаційних скарг, відповідей на позов тощо) 1000,00 грн. за одну годину витраченого на складання документу часу. В час на складання документів також включаєтеся час вивчення матеріалів наданих Клієнтом.

За ознайомлення з матеріалами судової справи - 1000,00 грн.

За кожне призначене судове засідання 1500,00 грн.

Сплата гонорару здійснюється на підставі рахунків які видає Виконавець Клієнту в рамках даного Договору (п. 4.2 договору).

Позивач на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 11500,00 грн також надав копії: ордеру серії АХ №1124306 від 02.04.2023; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002302 від 26.12.2018; рахунків фактур: №СФ-000028 від 25.05.2023 на суму 3000,00 грн; №СФ-000029 від 25.05.2023 на суму 7000,00 грн; №СФ-000050 від 24.07.2023 на суму 1000,00 грн; платіжних інструкцій: №1 від 25.05.2023 на суму 2000,00 грн; №2 від 25.05.2023 на суму 7000,00 грн та оригіналів договору з адвокатським бюро та акту виконаних робіт підписаних електронними цифровими підписами на загальну суму 11500,00 грн б/н від 24.07.2023.

Також, у заяві про ухвалення додаткового судового рішення позивач пояснив, що у відповідності до акту виконаних робіт клієнт має сплатити додатково 2500,00 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п. 27.2).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України відмовляє стороні на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з ст. 74 ГПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі №922/2869/19 Верховний Суд вказав, що "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". За таких обставин, колегія суддів у справі №922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків Об`єднаної палати ВС про те, як саме повинна застосовувати.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №910/7520/20.

Відповідач заперечень на заяву про розподіл судових витрат не надав.

Суд враховує, що ціна позову є невеликою; справа є нескладною для професійного адвоката, який має досвід 4,5 роки; справа не містить складних розрахунків; позов, підготовлений адвокатом, не містить багато доказів, а також вчинення адвокатом окремих дій по збиранню доказів; не значний час, витрачений адвокатом на участь у судових засіданнях.

Відтак витрати на професійну правничу допомогу, надані по цій справі, є неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного та враховуючи право суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, беручи до уваги баланс інтересів сторін у цьому питанні, суд вважає адекватним розміром правничої допомоги, яка може бути покладена на відповідача - 5000,00 грн.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 232 - 235, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Героїв, Харкова, 199. Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-системні технології" (61039, м. Харків, пров. Хатишевський, 10, кв. 1. Код ) судові витрати (витрати на правову допомогу адвоката) в сумі 5000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "11" серпня 2023 року.

Суддя В.І. Ольшанченко
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.