ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.08.2023м. ДніпроСправа № 904/2981/23

За позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Дніпропетовська область, м. Кам`янське

до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", Дніпропетовська область, м. Кам`янське

про визнання укладеним договору оренди

Представники:

від позивача: Московська О.Г.;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Кам`янська міська рада Дніпропетровської області звернулась до господарського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", в якій просить суд визнати укладеним договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам`янське, пр. Конституції, 11А, загальною площею 0,1916 га., для розміщення будівлі гуртожитку, в редакції Кам`янської міської ради Дніпропетровської області.

Суд ухвалою від 12.06.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 03.07.2023.

В підготовче засідання 03.07.2023 з`явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився.

Суд ухвалою від 03.07.2023 відклав підготовче засідання на 11.08.2023.

04.07.2023 Акціонерне товариство "ДніпроАЗОТ" подало до суду зустрічну позовну заяву до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, в якій просить суд: викласти п. 4.1 запропонованого договору оренди в такій редакції: « 4.1. Орендна плата встановлюється в діючому розмірі земельного податку, а саме, 350,76 грн на рік, та починає спчачуватись після скасування воєнного стану в Україні»; підпункт 9.6.15 запропонованого договору оренди - виключити; пункт 14.3 запропонованого договору оренди викласти в редакції: « 14.3. Всі витрати з оформлення цього договору сторони сплачують в рівних частках».

Суд ухвалою від 05.07.2023 повернув позовну заяву та додані до неї документи Акціонерному товариству "ДніпроАЗОТ".

07.07.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

12.07.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив.

03.08.2023 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 07.08.2023 задовольнив клопотання відповідача.

В підготовче засідання 11.08.2023 з`явились представники позивача та відповідача.

11.08.2023 відповідач подав до суду клопотання про передання матеріалів та зупинення провадження у справі.

11.08.2023 відповідач заявив клопотання, в якому просить суд продовжити строк проведення підготовчого провадження та відкласти підготовче засідання.

Суд ухвалою від 11.08.2023 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів до 11.09.2023 включно. У задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про передання матеріалів та зупинення провадження у справі - відмовив.

Відклав підготовче засідання на 04.09.2023 об 14:00 год.

17.08.2023 відповідач подав до суду клопотання про забезпечення доказів, в якому просить суд забезпечити докази у справі № 904/2981/23 шляхом витребування у Кам`янської міської ради належним чином засвідчених копій:

- рішення Кам`янської міської ради від 22.06.2018 № 1105-25/VII "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги із сплати земельного податку на території міста";

- рішення Кам`янської міської ради від 09.07.2020 № 1975-44/VII "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кам`янське станом на 01.01.2020";

- рішення Кам`янської міської ради від 18.12.2020 № 41-03/VIIІ "Про впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Кам`янське станом на 01.01.2020";

- копії генерального плану міста Кам`янське.

Суд ухвалою від 18.08.2023 прийняв клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про забезпечення доказів до розгляду та призначити його розгляд у засіданні 22.08.2023.

У судове засідання 22.08.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, 22.08.2023 подав заяву про розгляд без участі його представника.

Свою заяву Акціонерне товариства "ДніпроАЗОТ" обґрунтовує тим, що п. 4.1 проекту договору оренди позивач пропонує встановити орендну плату в розмірі 76 795,87 грн/рік без ПДВ, яка визначається відповідно до рішень міської ради від 22.06.2018 №1105-25/VІІ «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги із сплати земельного податку на території міста», від 09.07.2020 № 1975-44/VІI «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кам`янське станом на 01.01.2020», від 18.12.2020 № 41-03/VIII «Про впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Кам`янське станом на 01.01.2020». Однак вказані рішення позивачем до позову не надано. Ані позовна заява, ані проект договору оренди також не містять посилань на конкретні норми вказаних рішень, які передбачають запропоновані позивачем ставку орендної плати та розмір нормативної грошової оцінки. Крім того позивачем не надано містобудівні матеріали (копію генерального плану), з якого можливо з`ясувати дійсне місцерозташування та дійсне призначення земельної ділянки. У відповіді на відзив позивач зазначив, що вказані рішення нібито розміщені на його сайті. Однак на сайті позивача належним чином оформлені вказані рішення Кам`янської міської ради відсутні. Забезпечення вказаних доказів є необхідним, оскільки позивач ухиляється від їх надання, стверджуючи, що вони знаходяться на його сайті. Однак на сайті оформлені документи відсутні, крім того, документи в електронному вигляді позивач може за власним бажанням скоротити або змінити в інший спосіб.

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим (ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України).

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч. 2 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України).

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч.3 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України).

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч.4 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту наведених норм слідує, що суд забезпечує докази за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

Відтак, аналізуючи вищевикладене, слід зазначити, що заяву про забезпечення доказів відрізняє від звичайного клопотання про виклик свідка, витребування доказу чи призначення експертизи те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів, щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.

Тобто забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарський суд зазначає, що заявником не наведено жодних обставин, які дають підстави припускати, що наведені ним засоби доказування можуть бути втрачені або збирання чи подання зазначених доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем до суду не надано.

Господарський суд наголошує, що вказані заявником рішення Кам`янської міської ради перебувають у вільному доступі на сайті Кам`янської міської ради. Тобто відомості, що містяться у вказаних рішеннях є загальновідомими.

До того ж, заявником належним чином не обґрунтовано яким чином витребування копії генерального плану міста Кам`янське вплине на результат вирішення даного спору.

З огляду на викладене, заявником у своїй заяві відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ст. 110 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та достовірних доказів, які б підтверджували наявність обставин, передбачених ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, необхідних для забезпечення доказів, а також розумність і адекватність вимог заявника.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для забезпечення доказів, у зв`язку із чим заява Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви (ч. 5 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України).

Також, господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом частин перших статей 4, 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Законом України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору за подання заяви про забезпечення доказів при зверненні до суду загальної юрисдикції (пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») та до адміністративного суду (пп. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Проте вказаною нормою не передбачено ставки судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів.

Верховний Суд у постановах від 21.01. 2022 у справі № 910/15737/20, від 09.11.2020 у справі № 904/2404/18 зазначав, що спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір». Наведеним законом не передбачено ставки судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, а ставки за подання заяви про забезпечення доказів при зверненні до суду загальної юрисдикції та до адміністративного суду є відмінними, і навіть для суду загальної юрисдикції вони розмежовуються за ставками в залежності від суб`єкта подання відповідної заяви - для юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб. Враховуючи те, що ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо повернення заяви позивача про забезпечення доказів у зв`язку із неподанням доказів сплати судового збору.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Відповідно до вимог принципу правової визначеності правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування), адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки. Це так зване правило пріоритету норми за найбільш сприятливим для особи тлумаченням (висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №903/834/20, від 03.07.2019 у справі №911/1521/18, від 09.11.2020 у справі №904/2404/18).

Враховуючи, що ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, господарський суд, не зважаючи на положення ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, не приймає до уваги відсутність сплати заявником судового збору за подання заяви про забезпечення доказів.

Керуючись ст. 110, 111, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 22.08.2023.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва