ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

07 серпня 2023 року Справа № 915/116/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши заяву відповідача про відстрочення виконання рішення у справі

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача: Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40; адреса електронної пошти: , ; ідентифікаційний код 23399393)

про: стягнення дивідендів та сум нарахування, у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою,

В С Т А Н О В И В:

24.07.2023 до суду від Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» надійшла заява № 01.01/01-22-3720 від 21.07.2023 про відстрочення виконання судового рішення по справі від 21.03.2023 № 915/116/22, у якій відповідач просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.03.2022 по справі № 915/116/22 на один рік з дати ухвалення такого рішення.

За приписами ч. 1-2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 27.07.2023 розгляд заяви Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» № 01.01/01-22-3720 від 21.07.2023 про відстрочення виконання судового рішення від 21.03.2023 по справі № 915/116/22 було призначено на 07 серпня 2023 року об 11:00; запропоновано ОСОБА_1 подати до суду та направити відповідачу письмові пояснення щодо заяви Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» № 01.01/01-22-3720 від 21.07.2023.

28.07.2023 до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 27.07.2023, за змістом якої заявник зазначає про те, що не отримав від відповідача копію заяви про відстрочення виконання рішення. Крім того, представник зауважує, що невиконання обов`язку відповідача перед позивачем не викликано об`єктивними економічними причинами і пов`язано виключно із недобросовісною поведінкою, у зв`язку із чим у суду немає жодних підстав надавати відповідачу відстрочення виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд:

1. Зобов`язати Відповідача надіслати Позивачу копію цієї заяви або прислати цю заяву Позивачу самостійно на електронну адресу адвоката .

2. Відмовити Відповідачу у наданні розстрочення.

Ухвалою суду від 02.08.2023 в задоволенні заяви представника позивача б/н від 27.07.2023 в частині щодо зобов`язання відповідача надіслати позивачу копію заяви про відстрочення виконання рішення у справі № 915/116/22 було відмовлено; роз`яснено учасникам справи право ознайомлення з матеріалами справи, у тому числі дистанційного, за допомогою сервісу «Електронний суд».

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

07.08.2023 за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про відстрочення виконання судового рішення, на підставі статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частини ухвали.

Ознайомившись з матеріалами заяви, дослідивши надані докази у їх сукупності з матеріалами судової справи, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.03.2023 у справі № 915/116/22 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»; стягнуто з відповідача на користь позивача дивіденди за 2018-2020 р.р. в розмірі 167 674,89 грн, 3 % річних в розмірі 4 603,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 39 428,94 грн, а також 3 175,60 грн судового збору.

Рішення суду набрало законної сили 21.04.2023.

26.04.2023 на виконання вказаного рішення стягувачу було видано відповідний наказ.

У подальшому, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.03.2023 у справі №915/116/22 було залишено без змін.

Як уже було наведено вище, Акціонерне товариство звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.03.2022 по справі № 915/116/22 на один рік з дати ухвалення такого рішення.

Вказана заява відповідача обґрунтована, зокрема, тим, що на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії, а саме міста Миколаєва та Миколаївської області, починаючи з 24.02.2022 постійно велись активні бойові дії, здійснювались постійні артилерійські та ракетні обстріли, наслідком яких є пошкодження мереж, підстанцій, знеструмлення цілих районів міста та області, при цьому оперативне відновлення електрозабезпечення на території здійснюється Товариством за власні кошти, що призводить до значних фінансових витрат з його боку.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з небезпечною ситуацією, що склалась на території міста Миколаєва та Миколаївської області, пов`язаною з постійною військовою агресією російської федерації проти України, переважна більшість працівників Товариства перебувала у вимушених відпустках за межами Миколаївської області та України, що в свою чергу значно погіршило виробничу та фінансову діяльність Товариства.

Відповідач також наголошує, що в контексті положень Закону України «Про критичну інфраструктуру», постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109 «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури», Товариство відноситься до об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору.

При цьому, Товариство є одним з найбільш постраждалих підприємств критичної інфраструктури від російської агресії на території Миколаївської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією переліку пошкодженого/знищеного майна.

Так, станом на 12.07.2023 пошкодженим/знищеним є наступне майно Товариства: енергооб`єкти (ПЛ-150кВ - 26 од.; ПЛ-110кВ - 1; ПЛ-35кВ - 99 од.; ПЛ-10(6)кВ - 197 од.; ПЛ-0,4кВ - 530 од.; ПС 150/35/10(6) - 9 од.; ПС35/10кВ - 30 од.; ТП-10(6)/0,4кВ - 203 од.), орієнтовна вартість збитків (орієнтовна вартість відновлення пошкодженого електрообладнання), завданих товариству внаслідок російської агресії становить 1 118 203 250,00 грн.

Крім того, на сьогоднішній день загальна дебіторська заборгованість споживачів перед Товариством за надані послуги з розподілу електроенергії складає 160 390 490,00 грн.

На сьогоднішній день Товариство не має можливості припиняти розподіл електричної енергії боржникам в контексті вимог Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, а також п. 7.11 р. VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, що вкрай негативно впливає на рівень розрахунків споживачів за послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до Звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) Товариства за 2022 рік, перший квартал 2023 року збиток Товариства складає 312 556 000,00 грн.

Наразі фінансових можливостей Товариства ледь вистачає для виплати заробітної плати персоналу та придбання частини матеріалів, необхідних для проведення аварійно-відновлювальних робіт. Боржник наголошує, що неможливість виконання договірних зобов`язань з боку Товариства у зазначений період, пов`язана виключно з військовою агресією російської федерації, наслідком стало погіршення й без того скрутного фінансового становища Товариства. Сьогочасне виконання рішення в повному обсязі в значній мірі ускладнює фінансовий стан АТ «Миколаївобленерго» та фактично призведе до нездатності здійснювати фінансове забезпечення виробничої діяльності останнього, зумовить проведення процедури банкрутства, що в свою чергу, враховуючи важливе соціальне значення підприємства, є недопустимими заходами. У зв`язку з необхідністю дотримання безперервного виробничого циклу підприємства та для підвищення забезпечення безаварійних умов роботи, підприємством здійснюються додаткові незаплановані витрати на усунення аварійних ситуацій, які виникають на об`єктах електромереж, які потребують залучення значних коштів для їх відновлення.

Відповідач також зазначає, що 16.05.2023 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ДВС) винесено постанови про арешт коштів Товариства по ЗВП № 3642797 на суму 181 777 516,70 грн.; по ВП № 3502601 на суму 181 777 516,70 грн. Загальна сума арештованих коштів становить 363 555 033,40 грн. В зв`язку з арештом рахунків, робота АТ «Миколаївобленерго» повністю заблокована.

Товариство не може здійснювати ніяких фінансових операцій, в тому числі розрахунки на ринку електричної енергії, закупівлю паливо-мастильних матеріалів для забезпечення роботи технологічного транспорту, закупівлю спецодягу для працівників Товариства, які безпосередньо виконують роботи в електроустановках, закупівлю матеріалів на відновлювальні роботи. Також Товариство не може виконувати інші договірні зобов`язання перед контрагентами. Крім того, у випадку аварійної ситуації. Товариство не зможе забезпечити оперативне відновлення електрозабезпечення та пошкодженого електрообладнання па території Миколаївської області, так як відновлення електрозабезпечення здійснюється Товариством за власні кошти, доступ до яких заблоковано органами державної виконавчої служби. Таким чином вірогідність, що область залишиться без надійного електрозабезпечення надто висока.

За такого, заявник зазначає, що відстрочення виконання Рішення має для Товариства важливе значення. При цьому, відповідач жодним чином не ухиляється від виконання Рішення суду, а навпаки шукає способи погашення заборгованості перед позивачем, в тому числі і шляхом відстрочення його виконання.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 3-4, 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За змістом наведених норм, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст.6 Конвенції.

Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п.1 ст.6 Конвенції («Іммобільяре Саффі проти Італії», заява №22774/93, §74, ЄСПЛ 1999-V).

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України, зокрема Миколаївської області, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан строком на 30 діб, який постійно продовжується.

При цьому, суд враховує, що запровадження на території України воєнного стану не може бути безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення, оскільки, збройна агресія російської федерації мала негативний вплив як на позивача, так і на відповідача.

Однак, під час прийняття рішення по даній справі та при розгляді даної заяви судом також досліджувався ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Судом враховано, що несвоєчасне погашення заборгованості перед стягувачем сталося у зв`язку із скрутним фінансовим становищем боржника, що є наслідком пошкодження/знищення майна підприємства в результаті російської агресії на території Миколаївської області та необхідністю його відновлення за власний рахунок, наявністю дебіторської заборгованості споживачів перед Товариством за надані послуги з розподілу електроенергії, товариство відноситься до об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури та має важливе соціальне значення для забезпечення безперервного виробничого циклу.

При цьому, затримка в отриманні коштів для Заболотного Ігоря Петровича не призведе до значних збитків та банкрутства, доказів іншого у встановленому процесуальним законом порядку суду надано не було.

В той же час, суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін, а саме: для боржника - загроза неможливості подальшого виконання своїх зобов`язань та припинення своєї господарської діяльності, а для стягувача - загроза можливості неотримання одразу протягом тривалого часу присудженої до стягнення суми коштів внаслідок переходу боржника у стан неплатоспроможності.

Суд також наголошує, що Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Тобто, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Відповідно до положень статей 13, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглянувши подану заяву та дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд зазначає, що боржником належним чином доведено наявність обставин, що тимчасово роблять неможливим виконання рішення у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача № 01.01/01-22-3720 від 21.07.2023 про відстрочення виконання рішення у справі на один рік.

Таким чином, керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 220, 232, 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» № 01.01/01-22-3720 від 21.07.2023 про відстрочення виконання судового рішення від 21.03.2023 по справі № 915/116/22 задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.03.2023 по справі № 915/116/22 на один рік з дати ухвалення такого рішення, до - 21.03.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та у строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 11.08.2023.

Суддя О.Г. Смородінова