УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

16.08.2023Справа № 910/12453/23

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши матеріали

заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг»

про забезпечення позову

у справі №910/12453/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг»

до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

про визнання односторонньої відмови від договору управління активами (майном) недійсною.

ВСТАНОВИВ:

08.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання односторонньої відмови від договору управління активами майном (активами) від 08.06.2022 №б/н недійсною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 №910/12453/23 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.09.2023.

14.08.2023 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» надійшла заява про забезпечення.

Розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про забезпечення позову та додані до неї докази, суд відзначає наступне.

08 червня 2022 року між позивачем та АРМА укладено Договір управління майном (активами) № б/н, зареєстрований в реєстрі за №455, відповідно до умов якого відповідачем було передано в управління заявника визначені активи, зокрема: частки у статутних капіталах (корпоративні права) визначених Договором 34 юридичних осіб. Строк дії Договору - до 14 червня 2027 року.

03 серпня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» отримано повідомлення про відмову (припинення) договору управління майном (активами) вих. №1492/6.1-33-23/6, яким Позивача повідомлено про відмову (припинення) в односторонньому порядку Договору з підстав систематичного порушення зобов`язань останнім щодо строків подання звітності.

На думку заявника, дії Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів є незаконними та противоправними. Внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, який прийняв неправомірне рішення від 03.08.2023 про відмову (припинення) в односторонньому порядку дії договору управління активами (майном) від 08.06.2022, можуть призвести до настання негативних наслідків, а саме: зупинення діяльності понад 84 об`єктів комерційної діяльності, припинення діяльності 950 працівників, зупинення постачання нафтопродуктів, припинення платежів до бюджетів всіх рівнів та соціальних виплат у тому числі заробітних плат, понесення позивачем непомірних збитків, неможливість повернення залученої для управління активами фінансової допомоги та як наслідок банкрутство підприємства, неможливості захисту товариства порушених інтересів та відновлення прав у межах одного судового процесу.

Як зазначає позивач, 03.08.2023 №8715/1-9/23/6 Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, повідомило Кабінет Міністрів України, що наявний ризик збою та/або переривання функціонування активів, на які ухвалами Київського районного суду м Харкова накладено арешт у кримінальному провадженні №000002 від 30.01.2019, та може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій, а тому наявна необхідність застосування передбачених статтею 21-Закону про АРМА особливостей передачі зазначених активів в управління.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» стало відомо, що Кабінетом Міністрів України наразі розглядається перспектива передачі арештованих активів Публічному акціонерному товариству "Укрнафта", доказом чого є пояснювальна записка №3211-03/40912-03 від 08.08.2023.

07.08.2023 за результати наради вирішено наступне: «Мінекономіки необхідно підгодувати проект розпорядження Кабінету Міністрів України «Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках» стосовно визначення ПАТ «Укрнафта» управителем активів, на які ухвалами Київського районного суду м. Харкова накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000022 від 30.01.2019, та невідкладно надіслати на погодження заінтересованим органам з метою внесення проекту на розгляд Уряду».

Заявник зазначає про те, що АРМА вчиняються активні дії щодо передачі активів Групи підприємств "Глуско Україна", які є предметом Договору між ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" та АРМА, в управління новому управителю - ПАТ "Укрнафта", а отже є достатньо обґрунтоване припущення, що такі активи будуть передані в управління ПАТ "Укрнафта", що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг".

Тому, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () вчиняти / здійснювати / проводити будь-які дії щодо зміни управителя активами, на які Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.05.2022 року у справі № 953/17529/19 накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000022 від 30.01.2019, а також Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 03.06.2021 № 1-кс/953/5421/21 (справа №953/17529/19) та від 08.06.2021 №1-кс/953/5671/21 (справа No953/17529/19), що передані Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на підставі Договору управління активами (майном) №б/н від 08.06.2022 року, зареєстрованому в реєстрі за №455, до вирішення справи №910/12453/23 по суті.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або й у цілому унеможливить виконання рішення суду в справі №910/12453/23, в межах якої позивач звернувся за захистом своїх порушених прав.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язане вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пунктів 2, 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.19. у справі №902/48318, від 28.08.19. у справі № 910/4491/19, від 12.05.20. у справі №910/14149/19, від 21.01.21. у справі № 924/881/16.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частини 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України), про що зазначено в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 910/7511/19, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19, від 23.12.2020 у справі № 911/949/20.

Судом встановлено, що заява позивача про забезпечення позову обґрунтована підготовкою та розробленням Кабінетом Міністрів України проекту розпорядження про передачу в управління ПАТ "Укрнафта" активів мережі "Глуско", що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав та законних інтересів ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" та призведе до негативних наслідків не тільки для позивача, а й для третіх осіб.

Як вбачається з доданих до заяви доказів, вчинення дій, на які посилається заявник, здійснюється Кабінетом Міністрів України, який не є стороною справи №910/12453/23, в рамках якої заявлено забезпечення позову, та до нього не пред`явлено вимог у поданій позовній заяві.

Крім того, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає змісту пред`явлених до відповідача позовних вимог та предмету позову - про визнання одностороннього правочину з відмови АРМА від договору управління майном (активами) від 08.06.2022 №б/н, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" повідомленням від 03.08.2023 №8715/1-9/23/6, недійсним.

Заявником не обґрунтовано і не мотивовано наявності виключних правових підстав для втручання суду в повноваження та діяльність як Кабінету Міністрів України, так і невизначеного кола осіб, яких може стосуватися рішення про забезпечення позову.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про забезпечення позову відмовити.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 16.08.2023.

Суддя М.Є.Літвінова