ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023м. ХарківСправа № 922/611/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (вул. Леонтовича, буд. 4, літ. А, А-1 м. Київ, 01054; )
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Прінт" (вул. Греківська, буд. 102, Б-1, м. Харків, 61010; код ЄДРПОУ: 4248071) , 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Груп Інвест" (вул. Космічна, буд. 22, м. Харків, 61145; ) , 3) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) , 4) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )
про стягнення 517584,24 грн,
за участю представників:

позивача - Лисенка О.П., в режимі відеоконференції;

відповідача (1) - Павлова Є.О.;

відповідача (2) - не з`явився;

відповідача (3) - не з`явився;

відповідача (4) - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Вест Файненс Енд Кредит Банк" 16.02.2023 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Прінт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Груп Інвест", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за Кредитним договором № 421-9157/21-РНК від 08.04.2021 в сумі 517584,24 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Флагман Прінт", як позичальником, не було повернуто кредит у строки, встановлені Договором № 7 від 04.11.2022 до Додаткової угоди № 1 від 08.04.2021 до Кредитного договору № 421-9157/21-РНК від 08.04.2021. Інші відповідачі мають нести солідарну відповідальність перед кредитором, як поручителі за відповідними договорами поруки, укладеними з позивачем для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором.

На виконання приписів ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України судом було зроблено запити до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідачів - фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

08.03.2023 до суду надійшли відповіді на вищевказані запити, з яких вбачається, що ОСОБА_1 знято з реєстрації 29.11.2021; ОСОБА_2 зареєстрований за адресою, зазначеною в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Господарського суду Харківської області позовну заяву Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" було залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому даної ухвали для усунення недоліків, а саме надання до суду: інформації щодо належної актуальної адреси відповідача - ОСОБА_1 ; доказів направлення на належну адресу відповідача копії позовної заяви і доданих до неї документів.

28.03.2023 позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначив, що відповідно до ч. 6 ст. 29 ГПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійної його діяльності.

Останнім відомим місцем реєстрації відповідача-3, ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація в паспорті відповідача-3, у Договорі поруки № 421-9157/21-ПФ2 від 08.04.2021. Обов`язок відповідача-3 щодо повідомлення позивача про зміну місце реєстрації відповідно до умов Договору поруки № 421-9157/21-ПФ2 від 08.04.2021 відповідачем-3 виконано не було.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладену інформацію, суд встановив, що даний позов відповідає вимогам, викладеним у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.04.2023 позовну заяву Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/611/23 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Протокольною ухвалою господарського суду від 30.05.2023 підготовче провадження у справі № 922/611/23 закрито; розгляд справи по суті призначено на 20.06.2023 о 15:20.

Протокольною ухвалою господарського суду від 29.06.2023 задоволено клопотання відповідача-1 про продовження процесуального строку для подання доказів та відзиву на позовну заяву; встановлено відповідачу-1 строк для подання відзиву до 06.07.2023.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 10.07.2023, відповідач-1 проти позову заперечував повністю, посилаючись на те, що позивачем не виконано умов, передбачених п. 8.2 Договору, а саме позивач не звертався до відповідача-1 з вимогою усунути випадок невиконання та/або з вимогою повного або часткового повернення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним і виконання всіх інших зобов`язань позичальника за цим Договором у строк не пізніше 10 (Десяти) календарних днів з дати направлення позичальнику відповідної письмової вимоги. Відповідач-1 також вказує, що позивачем не надано суду будь-яких доказів звернення з відповідними вимогами-повідомленнями до відповідачів-поручителів щодо врегулювання шляхом переговорів питання погашення простроченої заборгованості на виконання п. 5.6 Договорів поруки. Крім того, через військову агресію Російської Федерації проти України, господарська діяльність відповідача-1 фактично припинилась з незалежних від нього причин та відповідно зупинився обіг оборотних коштів, які могли бути спрямовані на погашення боргу за Кредитним договором. Відповідач-1 багаторазово звертався до позивача з письмовими пропозиціями здійснити перенесення строку погашення зобов`язань за Кредитним договором на строк дії військового стану плюс 60 днів після його закінчення. Також, відповідач-1 пропонував позивачу частково реалізувати заставне обладнання, за рахунок чого погасити зобов`язання перед позивачем. Проте, вищезазначені звернення-пропозиції відповідача-1 залишені позивачем поза увагою.

21.07.2023 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача-1 на позовну заяву, в якій позивач не погодився з доводами відповідача та зазначив, що Банк не вимагав дострокового повернення заборгованості, як це передбачено п. 8.2 Кредитного договору. Договором № 7 від 04.11.2022 про внесення змін до Додаткової угоди № 1 від 08.04.2021 до Кредитного договору було встановлено строк повернення траншу - 02.12.2022. Договорами поруки не передбачено надсилання поручителям вимог-повідомлень на виконання п. 8.2 Кредитного договору. Також позивач зазначив, що в матеріалах справи не міститься жодних належних доказів того, що відповідач-1 звертався до ТТП України для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини. Відповідачем-1 не надано ані доказів направлення листів-звернень до позивача, ані доказів отримання їх позивачем, у зв`язку з чим такі листи не можуть розглядатись як належні докази наявності підстав для звільнення від виконання умов Кредитного Договору. Водночас, відповідач-1 у своєму відзиві не заперечує проти факту наявності заборгованості у останнього за Кредитним договором та її розміру.

У судовому засіданні, яке відбулося 08.08.2023, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-1 проти позову заперечував повністю на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились; про причину неявки суд не повідомили. Копії ухвал, надіслані на адресу відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4, повернуті до господарського суду без вручення адресатам, у зв`язку з їх відсутністю за вказаними адресами.

Відповідач-3 та відповідач-4 були додатково повідомлені про час та місце судового засідання шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про інші адреси відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач-2, відповідач-3, відповідач-4 були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача-1, суд встановив наступне.

08.04.2021 між Акціонерним товариством "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (далі по тексту - Банк, АТ "Кредитвест Банк", позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Флагман Прінт" (далі по тексту - боржник, позичальник, TOB "Флагман Прінт", відповідач-1 у справі) укладено Кредитний договір № 421-9157/21-РНК (далі по тексту - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав кредит з лімітом кредитування 1500000,00 грн з наданням кредиту (траншів), а позичальник, в свою чергу, зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у строки, встановлені Кредитним договором.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, кредити, отриманні позичальником відповідно до цього Договору, повинні бути повернутими у повному обсязі відповідно до умов цього Договору, додатків та додаткових угод, що встановлюють строки повернення таких кредитів.

Відповідно до укладеної Додаткової угоди № 1 від 08.04.2021 (про надання траншу згідно Додатку № 5 "КРЕДИТНА ЛІНІЯ ВІДНОВЛЮВАНА № 421-9157/21-РНК_ВЛ від 08.04.2021") до Кредитного договору № 421-9157/21-РНК від 08.04.2021 (далі по тексту - Додаткова угода № 1), позичальник повинен був повернути транш у розмірі 500000,00 грн у порядку та строки, що встановлені в п. 5 Додаткової угоди №1.

Договором № 7 від 04.11.2022 про внесення змін до Додаткової угоди № 1 від 08.04.2021 (про надання траншу згідно Додатку № 5 "КРЕДИТНА ЛІНІЯ ВІДНОВЛЮВАНА № 421-9157/21-РНК_ВЛ від 08.04.2021") до Кредитного договору №421-9157/21-РНК від 08.04.2021 було викладено п. 5 Додаткової угоди № 1 в новій редакції: "5. На часткову зміну пункту 7 Додатку № 5 по основного договору встановити, що Позичальник зобов`язуються повернути Транш наступним чином: 500000 (п`ятсот тисяч) грн 00 коп. - 02 грудня 2022 року".

Проте, у строки, встановлені Договором № 7 від 04.11.2022 про внесення змін до Додаткової угоди № 1 від 08.04.2021 (про надання траншу згідно Додатку № 5 "КРЕДИТНА ЛІНІЯ ВІДНОВЛЮВАНА № 421-9157/21-РНК_ВЛ від 08.04.2021") до Кредитного договору № 421-9157/21-РНК від 08.04.2021, позичальником кредит не повернуто.

Станом на 10.02.2023 прострочена заборгованість за Кредитним договором склала 517584,24 грн, що підтверджується відповідною довідкою Банка.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 8.1.1 Кредитного договору, під випадком невиконання розуміється, зокрема, наявність простроченої більше ніж на 10 (десять) календарних днів заборгованості перед Банком або іншим договором, укладеним із Банком.

Дія забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором були укладені наступні договори поруки:

- між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно Груп Інвест" (далі по тексту - TOB "Техно Груп Інвест", відповідач-2 у справі) - Договір поруки № 421-9157/21- ПЮ від 08.04.2021;

- між позивачем та громадянином України ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач-3 у справі) - Договір поруки № 421-9157/21-ПФ2 від 08.04.2021;

- між позивачем та громадянином України ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач-4 у справі) - Договір поруки № 421-9157/21-ПФ1 від 08.04.2021.

Пунктом 2.1 зазначених вище Договорів поруки визначено, що поручитель поручився за виконання позичальником зобов`язань за основним договором, зокрема, за повернення коштів, що надані в рамках Кредиту у строк, що встановлений Кредитним договором, сплату процентів та комісії за користування кредитом, а також неустойки (пені, штрафів) та збитків, заподіяних невиконанням зобов`язань за Кредитним договором.

Пунктом 3.1 Договорів поруки передбачено, що поручитель та позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з п. 5.3 Договорів поруки, ці Договори набувають чинності з моменту їх підписання сторонами та скріплення печаткою Банку і діють до повного виконання зобов`язань боржника за Основним договором. Порука за цим Договором припиняється, якщо протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, Банк не пред`явить до поручителя вимоги або позову, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

За умовами п. 5.4 Договорів поруки, укладанням цього Договору поручитель надає свою згоду на будь-які майбутні зміни обсягу відповідальності боржника за Кредитним договором, в тому числі такі, внаслідок яких відбудеться збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим Договором, зокрема, але не виключно, будь-які зміни Кредитного договору, внаслідок яких збільшується ліміт Кредитної лінії, що надається боржнику, строк користування кредитом /частиною, та/або розмір процентів за користування кредитом, та/або комісійних винагород, та/або неустойки (пені, штрафів), та/або будь-яких інших платежів, які боржник згідно з Кредитним договором повинен сплачувати Банку та за виконання яких поручитель поручається згідно з цим Договором, і погоджується з тим, що такі зміни не є підставою для припинення встановленої цим Договором поруки, і встановлена цим Договором порука залишається чинною протягом строку, встановленого в п. 5.3 цього Договору, а поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник, з урахуванням будь-яких майбутніх змін обсягу відповідальності боржника за Кредитним договором. Дана згода поручителя є безумовною, безвідкличною і не обмежена строком дії.

Відповідно до п. 5.6 Договору поруки, сторони вирішили, що усі спори, які виникають з питань виконання цього Договору і не вирішені шляхом переговорів, підсудні судам України та вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства України.

У разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплата без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання. (Постанова Верховного суду України від 17.02.2020 р. по справі № 757/4111/13-ц).

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 ЦК України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК Україні визначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із статтею 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Зважаючи на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію названого виду забезпечення виконання зобов`язань, вжите в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом встановленого в договорі строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк припинення поруки (який на момент виникнення спірних правовідносин складав шість місяців) застосовується виключно у тому разі, якщо такий строк не встановлено у самому договорі поруки (Постанова Верховного суду України від 11.11.2019 № 725/3981/14).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачами, в порушення ст. 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про відсутність у діях останніх порушення прав позивача, а позивачем в свою чергу належним чином доведено факт отримання відповідачем-1 кредиту та неповернення його у строки, встановлені Договором № 7 від 04.11.2022 до Додаткової угоди № 1 від 08.04.2021 до Кредитного договору №421-9157/21-РНК від 08.04.2021.

При цьому, суд не приймає доводів відповідача-1 щодо необхідності звернення до нього позивачем з вимогами на виконання п. 8.2 Кредитного договору, виходячи із наступного.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 невірно цитує положення умов Кредитного договору, а саме останнім було випущено слово "дострокового".

Так, пункт 8.2 Кредитного договору в підписаній сторонами версії говорить:

"8.2. У випадку настання та/або існування Випадку невиконання Банк має право на свій вибір:

8.2.1. вимагати усунення Випадку невиконання, та/або

8.2.2. вимагати (крім випадків, коли порушення полягає у ненаданні або несвоєчасному наданні Банку документів та/або інформації, і таке порушення виправлено протягом 5 (п`яти робочих) днів з дня, коли воно відбулося) дострокового повного або часткового повернення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування ним і виконання всіх інших зобов`язань Позичальника за цим Договором у строк не пізніше 10 (Десяти) календарних днів з дати направлення Позичальнику відповідної письмової вимоги...."

Проте, в даному випадку Банк не вимагав дострокового повернення заборгованості, а як зазначено в позовній заяві, виконання зобов`язання за Кредитним договором було вже прострочено відповідачем-1 на дату звернення позивача до суду.

Договором № 7 від 04.11.2022 про внесення змін до Додаткової угоди № 1 від 08.04.2021 (про надання траншу згідно Додатку № 5 "КРЕДИТНА ЛІНІЯ ВІДНОВЛЮВАНА № 421-9157/21-РНКВЛ ВІД 08 КВІТНЯ 2021 року") до Кредитного договору № 421-9157-РНК від 08.04.2021 було встановлено строк повернення траншу - 02.12.2022.

Отже на момент зернення позивача до суду з позовними вимогами строк виконання обов"язку щодо повернення кредитних коштів є таким , що настав. А також суд зазначає , що умови договору не містять обов"язку позивача про будь-яке нагадування про повернення коштів після настання такого строку.

Крім того, твердження відповідача-1 щодо необхідності надсилання поручителям вимог-повідомлень не відповідають дійсності, оскільки у відповідних договорах поруки не передбачено надсилання поручителям вимог-повідомлень на виконання п. 8.2 Кредитного договору.

Також слід зазначити, що відповідач-3 та відповідач-4 є афілійованими особами, керівниками та/або учасниками відповідача-1 та Відповідача-2, та, відповідно, були обізнані щодо наявності простроченої заборгованості за Кредитним Договором.

При цьому, суд враховує висновок Верховного суду України, який розглядаючи справу № 6-125цсІ4 зазначив, що "...пред`явленням вимоги до поручителя є пред`явлення до нього позову".

Щодо посилань відповідача-1 на Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1. та на форс-мажорні обставини, як на підставу звільнення від виконання його зобов`язань, суд зазначає наступне.

Доказування події форс-мажору - це складний та комплексний механізм. Засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є однією з функцій Торгово-промислової палати України, затверджених Статутом ТПП України та Законом України "Про торгово-промислові палати України" (надалі - Закон № 671/97-ВР). Засвідчення форс-мажорних обставин є послугою в розумінні Цивільного кодексу України (ЦК України), яку ТПП надає для фізичних та юридичних осіб. Звернення суб`єктів господарської діяльності до ТПП України за отриманням сертифіката для засвідчення форс-мажорних обставин є належним доказом їх засвідчення відповідно до законодавства України.

Проте, сертифікат про форс-мажорні обставини не є актом державного органу, який спричиняє виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків сторін. У разі судового процесу сертифікат ТПП є лише одним із доказів, який не має наперед визначеної сили перед іншими доказами, і лише в їх сукупності на підставі наданих доказів суд приймає рішення.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин встановлюється регламентом засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин, який затверджено рішенням президії ТПП України від 18.12.2014 за № 44(5).

Відповідно до регламенту, форс-мажорні обставини засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб щодо кожного окремого договору, зобов`язання, контракту, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тягар доказування форс-мажорних обставин покладено на заявника, а посилання на лист не було визнано таким.

Водночас, в матеріалах справи не міститься жодних належних доказів того, що відповідач-1 звертався до ТПП України для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Тому посилання відповідача-1 на лист ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 жодним чином не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії російської федерації проти України, в зв`язку із чим було введено воєнний стан, відповідач-1 не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором.

Отже, форс-мажорні обставини це не амністія, а лише відстрочка від виконання зобов`язання без штрафних санкцій, і лише у разі фактичного доведення цих обставин. Відповідно до ст. 617 ЦК України, форс-мажор (він же - обставини непереборної сили) звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань.

При цьому, у своїй позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість зі сплати тіла кредиту та процентів за користуванням ним без застосування жодних штрафних санкцій.

Також слід зазначити, що посилання на листи, які було надано відповідачем-1 відповідно до клопотання від 29.07.2023 (без доказів направлення таких листів позивачу та доказів отримання їх позивачем), не можуть розглядатись як належні докази підстав звільнення від виконання умов Кредитного Договору.

Водночас, суд бере до уваги, що відповідача-1 у відзиві на позовну заяву не заперечує проти факту наявності заборгованості у останнього за Кредитним договором, а також проти її розміру.

Відповідно до ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за Кредитним договором № 421-9157/21-РНК від 08.04.2021 в сумі 517584,24 грн.

Відтак, позовна заява Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Прінт" (вул. Греківська, буд. 102, Б-1, м. Харків, 61010; код ЄДРПОУ: 4248071), Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Груп Інвест" (вул. Космічна, буд. 22, м. Харків, 61145; ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (вул. Леонтовича, буд. 4, літ. А, А-1 м. Київ, 01054; ) - заборгованість за Кредитним договором № 421-9157/21-РНК від 08.04.2021 в сумі 517584,24 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Прінт" (вул. Греківська, буд. 102, Б-1, м. Харків, 61010; код ЄДРПОУ: 4248071) на користь Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (вул. Леонтовича, буд. 4, літ. А, А-1 м. Київ, 01054; ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 1940,94 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Груп Інвест" (вул. Космічна, буд. 22, м. Харків, 61145; ) на користь Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (вул. Леонтовича, буд. 4, літ. А, А-1 м.Київ, 01054; ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 1940,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (вул. Леонтовича, буд. 4, літ. А, А-1 м. Київ, 01054; ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 1940,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (вул. Леонтовича, буд. 4, літ. А, А-1 м. Київ, 01054; ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 1940,94 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "15" серпня 2023 р.

Суддя Н.М. Кухар