УХВАЛА

м. Київ

15.08.2023Справа № 910/12455/23

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" (м. Київ)

про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" (м. Київ)

до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (м. Київ)

про визнання недійсним одностороннього правочину з відмови від договору,

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про визнання одностороннього правочину з відмови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, від договору управління майном (активами) від 13.06.2022 №б/н, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" повідомленням від 03.08.2023 №1491/6.1-33-23/6, недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що одностороннє розірвання відповідачем укладеного з позивачем договору управління від 13.06.2022 вчинено з грубим порушенням вимог чинного законодавства України та умов означеного договору.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" про забезпечення позову, відповідно до прохальної частини якої заявник просить суд заборонити відповідачу до вирішення спору вчиняти заходи щодо зміни управителя нерухомого майна підприємств, що були передані в управління позивачу відповідно до Договору управління від 13.06.2022 року №б/н.

07.08.2023 заявником подано клопотання про долучення доказів сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.

08.08.2023 від заявником подано додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

09.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" у задоволенні заяви від 09.08.2023 про забезпечення позову.

14.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача втретє надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до прохальної частини якої заявник просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () вчиняти / здійснювати / проводити будь-які дії щодо зміни управителя активами, на які Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.05.2022 року у справі №953/17529/19 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019, що передані Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» () на підставі Договору управління активами (майном) №б/н від 13.06.2022 року, зареєстрованому в реєстрі за №455, до вирішення справи №910/12455/23 по суті.

Означена заява обґрунтована тими ж обставинами, на які заявник посилався у своїй попередній заяві від 09.08.2023, а саме: вчинення відповідачем дій щодо протиправного припинення управління позивачем Активами на підставі оскаржуваного правочину та подальшого обрання нового управителя визначеними Договором Активами, зокрема, але не виключно, повідомлення листом від 03.08.2023 №8715/1-9-23/6 Кабінету Міністрів України про необхідність застосування передбачених статтею 21-1 Закону про АРМА особливостей передачі зазначених активів в управління нового управителя; накладення Прем`єр-міністром України резолюції від 04.08.2023 №24332/1/1-23, якою доручено Мінекономіки разом із заінтересованими органами влади та за участю НАК "Нафтогаз України" і НКЦПФР невідкладно провести необхідні консультації та про результати поінформувати Кабінет Міністрів України, а також у разі необхідності прийняття рішення Уряду подати відповідні пропозиції у встановленому порядку; проведенням Мінекономіки консультацій 07.08.2023 за участю представників Міненерго, Мінфіну, ДПС, АРМА, НКЦПФР, НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укрнафта" стосовно визначення управителя активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019. Вказані обставини підтверджуються Пояснювальною запискою від 08 серпня 2023 року №3211-03/40912-03 до проекту розпорядження КМУ.

Позивач звертає увагу суду, що вказаний у пояснювальній записці лист відповідача хоча й відсутній у розпорядженні позивача, проте як вбачається з пояснювальної записки саме звернення відповідача до КМУ стало підставою для підготовки до визначення та передачі Активів в управління новому управителю.

Зважаючи на пропозиції відповідача щодо обрання нового управителя шляхом застосування особливої (спрощеної) процедури управління активами в порядку статті 21-1 Закону про АРМА, зокрема без проведення конкурсу, а отже у вкрай стислі строки, позивач переконаний у нагальній необхідності щодо вжиття заходів забезпечення позову TОB "Нафтогаз Ойл Трейдинг" шляхом заборони відповідачу вчинення вказаних дій до вирішення справи №910/12455/23 по суті.

Позивач звертає увагу суду, що оскільки на момент укладення Договору доходів Управитель від управління активами не отримував, з метою негайного забезпечення фінансування витрат, які було необхідно здійснити, ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" було залучено власні обігові кошти на умовах надання поворотної фінансової допомоги на підставі угоди про надання поворотної фінансової допомоги № 01-3110-2022 - ФД ВІД 31.10.2022, які були зараховані на спеціальний рахунок, відкритий для здійснення діяльності з управління активами на підставі Договору управління активами (майном) від 13.06.2023 в розмірі 30 000 000,00 грн.

Отже, на думку заявника, передчасна та протиправна передача відповідачем Активів в управління нового управителя, до вирішення спору у межах справи №910/12455/23 щодо правомірності односторонньої відмови відповідача від Договору від 13.06.2022 та як наслідок дострокове припинення повноважень позивача як управителя Активами за Договором, вочевидь призведе до настання для позивача негативних наслідків, зокрема, але не виключно: зупинення діяльності понад 84 об`єктів комерційної діяльності, припинення трудової діяльності 950 працівників, зупинення постачання нафтопродуктів, припинення платежів до бюджетів всіх рівнів та соціальних виплат у тому числі заробітних плат, понесений позивачем непомірних збитків у тому числі через неможливість повернення залученої для управління Активами фінансової допомоги та як наслідок банкрутство підприємства, неможливості захисту позивачем порушених інтересів та відновлення прав у межах одного судового процесу.

Крім того, у разі встановлення судом недійсності односторонньої відмови (припинення) АРМА Договору від 13.06.2022, без вжиття заходів забезпечення позову до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, порушуватимуться права та законні інтереси позивача як належного та єдиного законного Управителя Активами, а також вочевидь призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів з метою оскарження рішень відповідача щодо обрання нового управителя Активами, подальшого примусового витребування Активів у третіх осіб тощо.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язане вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пунктів 2, 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.19. у справі № 902/48318, від 28.08.19. у справі № 910/4491/19, від 12.05.20. у справі № 910/14149/19, від 21.01.21. у справі № 924/881/16.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 910/7511/19, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19, від 23.12.2020 у справі № 911/949/20.

Судом встановлено, що заява позивача про забезпечення позову фактично обґрунтована вчиненням Кабінетом Міністрів України певних дій за повідомленням відповідача, які спрямовані на зміну управителя спірного майна з позивача на іншу особу за спеціальною процедурою згідно зі ст. 21-1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів".

Такі доводи і посилання заявника вже були оцінені судом та з цього проводу суд постановив ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2023.

Фактично подана позивачем заява не містить нових обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову, та які не були викладені в уже розглянутих попередніх заявах про забезпечення позову, натомість, ця заява спрямована на переоцінку судом вже оцінених доводів, тверджень та обставин при розгляді двох попередніх заяв позивача.

З цього приводу суд звертає увагу заявника на положення п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України, якою встановлено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 43 ГПК України).

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що вчинення відповідних дій здійснюється Кабінетом Міністрів України, який не являється стороною даної справи та до нього не пред`явлено вимог у поданій позовній заяві, однак у заяві про забезпечення позову заявник просить заборонити вчиняти певні дії відповідачу.

Тобто, за висновком суду обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає змісту пред`явлених до відповідача позовних вимог та предмету позовних вимог - про визнання одностороннього правочину з відмови АРМА від договору управління майном (активами) від 13.06.2022 №б/н, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" повідомленням від 03.08.2023 №1491/6.1-33-23/6, недійсним.

У порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, витрати заявника по сплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 123, 136-140, 234, 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" у задоволенні заяви від 14.08.2023 про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 15.08.2023 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко