ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1933/23

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., оглянувши матеріали позовної заяви у справі

за позовом Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах Любецької селищної ради та Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області

до Комунального підприємства "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ ЦЕНТР" СЛАВУТИЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс - Центр»

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

прокурор: Набок Ю.В.

від позивача:1 не прибув

від позивача 2: Шейко Ю.М.

від відповідача 1 : Шолох О.В.

від відповідача 2: Ушкаленко Е.О

встановив:

Керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах Любецької селищної ради та Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (далі - позивачи) подав до суду позов до КП "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ ЦЕНТР" СЛАВУТИЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та ТОВ «Сервіс - Центр» (далі відповідачі) про визнання недійсним договору .

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що спірний Договір №22/04-20 від 17.04.2020 на виконання робіт з розміщення (складування) та захоронення твердих побутових відходів на полігоні ТПВ, утворених населенням м.Славутич є удаваним, оскільки укладаючи його сторони приховали правовідносини оренди нерухомості і оренди землі.

Також прокурор зазначає, що фактичне місце видалення відходів, а саме полігон твердих побутових відходів, розташований на території Чернігівської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.06.2023 у справі №911/1933/23 та відкрити провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання на 27.07.2023.

10.07.2023 через канцелярію суду від відповідача 2 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вих.№13297/23).

17.07.2023 через канцелярію суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вих..№13742/23).

17.07.2023 через канцелярію суду від відповідача 1 надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю (вих..№14112/23).

17.07.2023 через канцелярію суду від відповідача 1 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вих..№14113/23).

24.07.2023 через канцелярію суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вих..№14097/23).

Ухвалою суду від 27.07.2023 відкладено підготовче засідання на 10.08.2023 о 12:30. встановлено прокурору та позивачу строк для подання суду та відповідачам відповідей на відзиви до 08.08.2023 включно. Витребувано у учасників провадження обґрунтовані письмові пояснення щодо клопотання відповідача 1 про направлення справи за підсудністю.

01.08.2023 через канцелярію суду від прокурора надійшла відповідь на відзив (вх.№14716/23).

07.08.2023 через канцелярію суду від відповідача 2 надійшли пояснення щодо клопотання про направлення справи за підсудність (вх..№15102/23).

08.08.2023 через канцелярію суду від прокурора надійшли пояснення щодо підсудності спору (вх..№15161/23).

08.08.2023 через канцелярію суду від прокурора надійшла відповідь на відзив відповідача 2 (вх..№15162/23).

08.08.2023 через канцелярію суду від Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області надійшли пояснення (вх..№15191/23).

10.08.2023 через канцелярію суду від відповідача 2 надійшли заперечення (вх..№15326/23).

У судове засідання з`явилися, прокурор, представники позивача 2 та відповідачів.

Представник відповідача 1 у судовому засідані підтримав раніше подане клопотання про передачу справи за підсудністю. Представник позивача та відповідача 2 підтримали клопотання про передачу справи за підсудністю та просили його задовольнити, оскільки земельна ділянка фактично розташована на території Чернігівської області.

Прокурор заперечував проти задоволення заявленого клопотання, оскільки предметом позову є визнання недійним договору, а не зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд прийшов до висновку про необхідність передачі справи на розгляд до Господарського суду Чернігівської області з огляду на наступне.

Як убачається із змісту позовної заяви, предметом спору є визнання недійним договору №22/04-20 з підстав, що зазначений договір за своєю суттю є прихованим договором оренди землі та нерухомого майна (полігону твердих побутових відходів); зміст договору суперечить вимогам Цивільного, Господарського, Земельного кодексу України, Законів України « Про оренду землі», « Про оренду державного та комунального майна», що свідчить про недійсність договору на підставі ст..ст.203, 215 ЦК України.

При цьому, як вбачається з матеріалів позовної заяви, фактичне місце видалення відходів, а саме полігон твердих побутових відходів, розташований на території Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Приписами статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено правила виключної підсудності господарських спорів.

Так, відповідно до частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо. Відтак спори, що стосуються будь-яких правочинів з приводу нерухомого майна, пред`являються до суду за місцезнаходженням такого майна.

Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18 дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Великої Палати Верховного Суду зазначено, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

З огляду на викладене, підсудність даного спору, який виник з приводу права користування нерухомим майном та земельною ділянкою, які розташовані на території Чернігівської області, повинна визначатися за правилами виключної підсудності, встановленими статтею 30 Господарського процесуального кодексу України.

Ураховуючи викладене, вирішення даного спору відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Чернігівської області.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись статтями 27, 30, 31, 232- 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Клопотання Комунального підприємства "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ ЦЕНТР" СЛАВУТИЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» задовольнити.

2.Передати справу № 911/1933/23 за позовом Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах Любецької селищної ради та Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області до Комунального підприємства "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ ЦЕНТР" СЛАВУТИЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс - Центр» про визнання недійсним договору за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області (14000, м. Чернігів, пр. Миру,20).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України. Повний текст складено 15.08.2023.

Суддя В.М. Антонова