УХВАЛА

м. Київ

21.08.2023Справа № 910/11709/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши матеріали заяви представника Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11709/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" (вул. Колективна, буд. 10, м. Полтава, 36023, ідентифікаційний код 37686922)

до Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154, ідентифікаційний код 21647131)

про стягнення 5 603,91 грн,

Представники сторін: без виклику

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 5 603,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 відкрито провадження в справі № 910/11709/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

14.08.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача, в якому останній просить суд, зокрема, поновити провадження у справі № 910/11709/23. Крім того, у даному клопотанні позивач просить суд залишити позов у справі № 910/11709/23 без розгляду та вирішити питання про повернення з державного бюджету 50% судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 5 603,91 грн залишено без розгляду.

18.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11709/23, в якій відповідач просить суд стягнути з позивача 1 500,00 грн витрат на правову допомогу.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Так, у заяві вказано, що внаслідок подання великої кількості необґрунтованих позовних заяв відповідачу потрібно було залучити Адвокатське об`єднання для надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, звертаючись з відповідною заявою чи клопотанням про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідачу необхідно зазначати у заяві та доводити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.

Разом з тим, відповідач не зазначив які саме необґрунтовані дії були здійснені позивачем в ході розгляду справи № 910/11709/23 та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив завідомо необґрунтований позов; не вказав у чому саме полягала необґрунтованість та безпідставність такого позову; чи мав позивач протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні, а також відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження необґрунтованості дій позивача.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та диспозитивність.

При цьому, суд наголошує, що в силу положень ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи встановлене вище, оскільки, всупереч нормам процесуального законодавства відповідачем не зазначено та не доведено належними доказами обставин необґрунтованості дій позивача в ході розгляду справи № 910/11709/23, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача судових витрат відповідача в порядку ст. 130 ГПК України, відтак, відмовляє у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11709/23.

Керуючись ст. ст. 130, 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11709/23- відмовити.

2. Ухвала набирає законної з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 21.08.2023

Суддя І.О. Андреїшина