РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.08.2023Справа № 911/2635/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 911/2635/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

(Україна, 86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1; ідентифікаційний код: 00191075)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українські смоли"

(Україна, 04070, м. Київ, вул. Почайнинська, буд. 23 А, оф. 42; ідентифікаційний код: 35133089)

про стягнення 4 611 371,80 грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Щербатюк Н.В., ордер серії АІ № 1401099 від 26.05.2023.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українські смоли" (далі - відповідач) про стягнення 4 611 371,80 грн, з яких 3 289 184,63 грн заборгованості, 606 099,15 грн пені, 641 355,75 грн інфляційних втрат та 74 732,27 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки № 768/20Сб від 26.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2022 вказану позовну заяву та додані до неї документи передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2022 справу № 911/2635/22 передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

21.02.2023 позивачем сформовано в системі "Електронний суд" заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками, яка 22.02.2023 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2635/22, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.04.2023.

30.03.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що він зазнав впливу обставин непереборної сили у вигляді військової агресії Російської Федерації проти України, наслідком чого стало припинення здійснення ним виробничої діяльності внаслідок окупації м. Рубіжне Луганської області, де розташовані виробничі потужності відповідача.

У підготовче засідання 05.04.2023 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 05.04.2023 судом було оголошено перерву до 10.05.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2023, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 10.05.2023.

У підготовче засідання 10.05.2023 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 10.05.2023 судом було оголошено перерву до 31.05.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2023, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 31.05.2023.

10.05.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення.

У підготовче засідання 31.05.2023 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась, проте від сторін надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 31.05.2023 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 05.07.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2023, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 05.07.2023.

28.06.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

03.07.2023 представником позивача - адвокатом Єгоровою О.Ю. сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке 03.07.2023 було зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

У підготовче засідання 05.07.2023 з`явилась представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 05.07.2023 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.08.2023.

У судове засідання 09.08.2023 з`явилась представник відповідача, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання позивач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

Представник відповідача надала суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечувала.

У судовому засіданні 09.08.2023 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.11.2020 між Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українські смоли" (покупець) було укладено Договір поставки № 768/20Сб (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю в строк та порядку, передбачені Договором, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити фенол кам`яновугільний, марка С, ТУ У 24.1-4-2002 (далі - товар).

Кількість, номенклатура товару вказуються у специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємними частинами (п. 2.1 Договору).

За умовами пунктів 3.2 - 3.4 Договору поставка товару здійснюється автотранспортом покупця. Подача автотранспорту під завантаження здійснюється в строки, узгоджені сторонами та зазначені в Специфікаціях до цього Договору. Моментом поставки вважається дата передачі товару першому перевізнику.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна однієї метричної тони товару вказується у специфікаціях до Договору.

У Специфікації № 16 від 18.01.2022 до Договору сторони домовились про постачання товару "Фенол кам`яновугільний, марка С, ТУ У 24.1-4-2002 Код УКТ ЗЕД 2907 11 00 00" у кількості 22,00 т (+/- 10%) загальною вартістю 875 098,22 грн.

У Специфікації № 17 від 03.02.2022 до Договору сторони домовились про постачання товару "Фенол кам`яновугільний, марка С, ТУ У 24.1-1-2002 Код УКТ ЗЕД 2907 11 00 00" у кількості 88,00 т (+/- 10%) загальною вартістю 3 251 628,86 грн.

Пунктами 6 цих Специфікацій визначено, що оплата здійснюється протягом 30 календарних днів з дати видання товаротранспортної накладної шляхом прямого переказу коштів покупця за банківськими реквізитами продавця.

Згідно з пунктами 9.1, 9.2 Договору жодна зі сторін не несе відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов`язань за Договором через не залежні від неї обставини (форс-мажор). Виконання зобов`язань за Договором продовжується на строк дії форс-мажорних обставин.

За змістом п. 9.3 Договору при настанні, зокрема, обставин соціального, політичного та міжнародного походження (загроза війни, збройний конфлікт чи серйозна загроза такого конфлікту, ворожі атаки, воєнні дії, оголошена та неоголошена війна тощо), які є надзвичайними, непередбачуваними, невідворотними та непереборними обставинами, наслідком яких є неможливість упродовж певного часу часткового або повного виконання зобов`язань за цим Договором, сторони звільняються від відповідальності за невиконання тих своїх зобов`язань, виконання яких стало неможливим внаслідок дії форс-мажорних обставин (за виключенням зобов`язань, строк виконання яких настав до дати виникнення таких обставин), пропорційно часу дії форс-мажорних обставин, при цьому строк виконання всіх зобов`язань за цим Договором збільшується пропорційно часу, упродовж якого будуть діяти ці обставини. Після закінчення дії форс-мажорних обставин, усі перенесені зобов`язання підлягають виконанню в поряду, передбаченому цим Договором з урахуванням пропорційного продовження моменту їх виконання на період дії форс-мажорних обставин.

Пунктом 9.4 Договору визначено, що сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана без необґрунтованих затримок сповістити в письмовій формі іншу сторону про їх настання чи закінчення. Факти, викладені в повідомленні про настання форс-мажорних обставин, підлягають підтвердженню Торгово-промисловою палатою України, сертифікат якої, після його отримання, але не пізніше 20 календарних днів від дати повідомлення про настання форс-мажорних обставин, також направляється стороною, для якої настали форс-мажорні обставини, іншій стороні.

Згідно з п. 9.6 Договору настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання сторонами зобов`язань, строк виконання яких настав до дати виникнення таких обставин, а також для звільнення сторін від відповідальності за таке невиконання.

Пунктом 9.7 Договору передбачено, що у випадку, коли відвантаження товару було здійснено до виникнення форс-мажорних обставин, а оплата унеможливлена внаслідок їх настання, то покупець повинен оплатити поставлену продукцію упродовж 5 банківських днів від моменту закінчення форс-мажорних обставин.

Відповідно до накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей № 21781388 від 24.01.2022, № 21891001 від 04.02.2022, № 21891181 від 15.02.2022 та № 21891182 від 22.02.2022 позивач відвантажив у транспортні засоби залучених відповідачем перевізників товар загальною вартістю 3 392 003,62 грн.

Згідно з наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 331 від 23.02.2022 відповідач сплатив позивачу 102 818,99 грн за придбаний товар.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар у повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 3 289 184,63 грн заборгованості, 606 099,15 грн пені, 641 355,75 грн інфляційних втрат та 74 732,27 грн 3% річних.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує на те, що він зазнав впливу обставин непереборної сили, про що свідчить наявний в матеріалах справи сертифікат Торгово-промислової палати України № 3100-23-2019 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), у зв`язку чим просить відмовити в задоволенні позову.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки позивачем товару за Договором загальною вартістю 3 392 003,62 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей № 21781388 від 24.01.2022, № 21891001 від 04.02.2022, № 21891181 від 15.02.2022 та № 21891182 від 22.02.2022. Одержувачами товару були водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діяли на підставі виданих відповідачем довіреностей № 22/р від 21.01.2022, № 33/р від 02.02.2022, № 50/р від 14.02.2022 та № 58/р від 21.02.2022.

Вищевказані накладні відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає зазначені накладні як належні докази на підтвердження поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами у пунктах 6 специфікацій № 16 від 18.01.2022 та № 17 від 03.02.2022 до Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати товару мало бути виконане протягом 30 календарних днів з дня його поставки.

Відтак суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати товару, поставленого відповідно до накладної № 21781388 від 24.01.2022, є таким, що настав 23.02.2022, накладної № 21891001 від 04.02.2022 - 07.03.2022, накладної № 21891181 від 15.02.2022 - 17.03.2023, накладної № 21891182 від 22.02.2022 - 24.03.2023.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив факт часткової оплати відповідачем поставленого відповідно до накладної № 21781388 від 24.01.2022 товару в сумі 102 818,99 грн, про що свідчить наявна в матеріалах справи належним чином засвідчена копія платіжного доручення № 331 від 23.02.2022.

Докази оплати відповідачем решти поставленого товару в матеріалах справи відсутні.

Водночас відповідач посилається на те, що виконанню цих зобов`язань перешкоджали обставини непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За визначенням, наведеним у пп. 3.1.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженому рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 № 40(3) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України також наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Суд встановив, що неможливість виконання відповідачем у визначений Договором строк зобов`язання з оплати поставленого товару спричинена настанням обставин непереборної сили, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України № 3100-23-2019 від 27.04.2023, яким засвідчені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; проведення воєнних (бойових) дій та перебування в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) м. Рубіжне Луганської області (місце розташування виробничих потужностей, складських та офісного приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українські смоли"). Датою настання форс-мажорних обставин є 24.02.2022 і станом на 27.04.2023 їх дія триває.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п. 9.4 Договору, листом № 22 від 29.12.2022 відповідач сповістив позивача про настання форс-мажорних обставин у вигляді військової агресії Російської Федерації проти України, пославшись на публічний лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Також відповідач просив позивача надати можливість оплатити поставлений товару в поряду, встановленому пунктом 9.7 Договору, яким передбачено, що у випадку, коли відвантаження товару було здійснено до виникнення форс-мажорних обставин, а оплата унеможливлена внаслідок їх настання, то покупець повинен оплатити поставлену продукцію упродовж 5 банківських днів від моменту закінчення форс-мажорних обставин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Виходячи з обставин цієї справи, суд вважає, що відповідач дотримався визначеної у Договорі процедури повідомлення контрагента про настання форс-мажорних обставин, повідомивши про їх настання та в подальшому засвідчивши відповідним сертифікатом, натомість позивач ані в позасудовому порядку, ані під час судового розгляду справи не заперечив настання для відповідача форс-мажорних обставин, що унеможливили виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність настання для відповідача форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що унеможливили своєчасне виконання зобов`язання з оплати поставленого на виконання умов Договору товару, що є передумовою для застосування передбачених Договором та законодавством наслідків.

Зокрема, як передбачено пунктами 9.2, 9.7 Договору, грошові зобов`язання відповідача з оплати поставленого відповідно до накладних № 21891001 від 04.02.2022, № 21891181 від 15.02.2022 та № 21891182 від 22.02.2022 товару продовжуються на термін дії обставин непереборної сили й відповідач повинен оплатити цей товар упродовж 5 банківських днів від моменту закінчення цих обставин.

Однак, враховуючи положення пункту 9.6 Договору, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, поставленого відповідно до накладної № 21781388 від 24.01.2022, оскільки строк виконання цього зобов`язання настав до дати виникнення таких обставин.

З огляду на викладене, оскільки неналежне виконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором до настання форс-мажорних обставин підтверджується матеріалами справи, обставини, які є підставою для звільнення відповідача від відповідальності в цій частині відсутні, з урахуванням здійсненої часткової оплати, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 800 000,00 грн визнається судом обґрунтованою.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 606 099,15 грн пені, 641 355,75 грн інфляційних втрат та 74 732,27 грн 3% річних.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи настання для відповідача з незалежних від нього причин обставин непереборної сили, що виникли 24.02.2022 і досі тривають, зважаючи на положення статей 614, 617 Цивільного кодексу України, статті 218 Господарського кодексу України та умови розділу 9 Договору, підстави для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 800 000,00 грн заборгованості.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 12 000,00 грн. Решта сплаченого судового збору в сумі 57 170,58 грн залишається за позивачем.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Українські смоли" (Україна, 04070, м. Київ, вул. Почайнинська, буд. 23 А, оф. 42; ідентифікаційний код: 35133089) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (Україна, 86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1; ідентифікаційний код: 00191075) заборгованість в розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 57 170,58 грн покласти на позивача.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.08.2023

Суддя О.В. Нечай