ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1231/23

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок»

до Фізичної особи-підприємця Дробот Тетяни Вікторівни

про стягнення 62 699,38 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Козакевич О.С.

відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Дробот Тетяни Вікторівни (надалі - відповідач) прo стягнення 62 699,38 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.05.2023 року відкрито провадження у справі № 911/1231/23 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 08.06.2023 року.

У судовому засіданні 08.06.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 08.06.2023 року без поважних причин не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав. Розгляд справи відкладався до 22.06.2023 року.

В судовому засіданні 22.06.2023 року позивач позовні вимоги підтримав. В судове засідання 22.06.2023 року відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 22.06.2023 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 01.09.2013 року між Комунальним підприємством Обухівської міської ради «Обухівський ринок» та Фізичною особою-підприємцем Дробот Тетяною Вікторівною укладено Договір № 92 про надання послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі (надалі - Договір).

Предметом Договору є надання послуги з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі загальною площею 10,5 кв. метрів, що розташоване на території КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок».

Згідно з п. 1.1 Договору торговельне місце, облаштоване тимчасовою нестаціонарною спорудою, яка на праві приватної власності належить відповідачу, та встановлено згідно рішення Обухівської міської ради № 1078 від 21.09.2010 року.

Пунктом 3 Договору встановлено, що сума вартості послуг залежить від кількості займаних торговельних місць, а саме згідно з підпунктом «а» п. 3 Договору на підставі:

- рішення виконкому Обухівської міської ради № 88 від 05 лютого 2019 року про затвердження КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок» вартості послуг на ринках, затверджено вартість послуг з утримання 1 торговельного місця в день на ринку, який знаходиться вул. Київська, 166 а, з розрахунку - 4,50 гривень за 2 кв. м з ПДВ.

- наказу позивача від 31.03.2020 року № 11 щодо надання пільг по нарахуванню та сплаті послуги з утримання 1 торговельного місця в день на території ринку на період карантину, затверджено вартість послуги з утримання 1 торговельного місця в день по підприємству на період карантину з 01.04.2020 року встановлено з розрахунку вул. Київська, 166 а, - 2,60 гривень за 2 м2 з ПДВ.

- наказу позивача від 01.03.2021 року № 2 про застосування тарифів на послуги ринку та режиму роботи ринку, введено в дію тарифи на послуги ринку з 01.03.2021 року, а саме утримання 1 торговельного місця в день КП ОМР «Обухівський ринок» вул. Київська, 166 а, - 6,00 гривень за 2 кв. м з ПДВ.

- наказу позивача від 01.12.2022 року № 14 щодо затвердження тарифів на послуги ринку затверджено та введено в дію обґрунтовані нові тарифи на послуги ринку з 01.12.2022 року, а саме утримання 1 торговельного місця в день «Піщана» вул. Київська, 166 а, - 7,00 гривень за 2 кв. м з ПДВ.

Нарахування плати за послуги ринку відбувається за кожен день поточного для нарахування місяця за виключенням понеділків (Ринок не працює - санітарний день), а тому, тариф 7 грн. за 2 м.кв. площі (площа торговельного місця становить 10,5 м.кв. / 2 = 5,25) множиться на 5,25 площі і множиться на кількість днів роботи ринку за поточний місяць.

Враховуючи методику нарахування згідно Договору за надані послуги позивач щомісячно формував рахунки для відповідача (копії щомісячних рахунків додані до матеріалів справи, оригінали яких оглянуті судом в судовому засіданні). Проте, як повідомив позивач, зазначені рахунки, які передавав позивач для оплати, відповідачем не приймались.

В порушення умов Договору відповідач оплату послуг за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2023 року в повному обсязі не здійснив, сплативши частково 9 731,58 грн. (ОР 01039 від 26.06.2017; ОР 01224 від 12.03.2018; ОР 01225 від 13.03.2018; ОР 01249 від 16.04.2018), яка не включена до суми основного боргу.

Таким чином, передбачені Договором зобов`язання з оплати послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі, відповідач своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим позивач здійснив розрахунок заборгованості за надані за Договором послуги. Зокрема, згідно з Актом звірення розрахунків № 89 від 12.03.2023 року станом на 12 березня 2023 року заборгованість згідно Договору становить 28 523,80 грн., яку заявлено в позові.

Відповідач в ході розгляду спору позовні вимоги не заперечив та не спростував, в судові засідання не з`являвся, відзив на позов не подав.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується прострочена заборгованість відповідача в сумі 28 523,80 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано. На день розгляду справи заборгованість в сумі 28 523,80 грн. не погашена.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивач в позові також просить стягнути 3 724,50 грн. пені, 5 136,63 грн. 3% річних та 25 314,45 грн. інфляційних, нарахованих на прострочені суми за фактичні періоди прострочення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача в сумі 28 523,80 грн. основного боргу протягом наведених в позові періодів прострочення, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для застосування до нього передбаченої Договором та законом відповідальності.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати послуг торгівельного місця передбачена п.п. «г» п. 3 розділу ІІІ Договору.

Як передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Отже, вимоги про стягнення з відповідача 3 724,50 грн. пені, 5 136,63 грн. 3% річних та 25 314,45 грн. інфляційних, нарахованих на прострочені суми за фактичні періоди прострочення, відповідають фактичним обставинам справи і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» до Фізичної особи-підприємця Дробот Тетяни Вікторівни прo стягнення 62 699,38 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дробот Тетяни Вікторівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» (08703, Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, 14, ) заборгованість в сумі 28 523,80 грн., 3 724,50 грн. пені, 5 136,63 грн. 3% річних, 25 314,45 грн. інфляційних та 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 14.08.2023 року