РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.08.2023Справа № 910/11724/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Є. Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150)

про стягнення 361 131,87 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 361 131,87 грн. вартості недостачі вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на факт незбереження відповідачем цілісності майна (вантажу) як підприємством залізничного транспорту під час перевезення залізницею вагонів, внаслідок чого на підставі ст.ст. 110, 113 - 115 Статуту залізниць України стягненню з відповідача підлягає вартість втраченого під час перевезення вантажу у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11724/22, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування у даній справі, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд прийшов до висновку про необхідність розгляду даної справи за правилами спрощеного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду від 18.11.2022 року через канцелярію суду 12.12.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 06.12.2022 року, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що згідно статті 130 Статуту залізниць право на пред`явлення позову до залізниці у разі недостачі вантажу має одержувач, в той час як позивач ДТЕК «Дніпроенерго» не є вантажоодержувачем вугілля згідно залізничних накладних та йому не було передано від ДТЕК «Запорізька ТЕС» як вантажоодержувача право на пред`явлення претензій та позовів до залізниці шляхом здійснення переуступних написів на накладних. Відтак позивач не набув право вимоги до залізниці щодо нестачі вантажу, таке право позивача жодним документом не підтверджено.

Крім того, у відзиві відповідач також зазначає, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером. Проте, до позовної заяви додано довідки вантажовідправника про вартість вугільної продукції, які не містять підпису головного бухгалтера, а тому викликають сумнів щодо дійсної ціни відправленого вантажу.

Відповідач також посилається на те, що нестача вантажу сталася внаслідок його розкрадання, про що позивачу було відомо при підписанні комерційних актів, проте останнім не вчинено жодних дій для звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою про визнання позивача потерпілою стороною, що, в свою чергу, свідчить про невжиття позивачем заходів щодо запобігання збитків.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про відсутність у матеріалах справи договору №1-1-2016 від 20.04.2016 року, на який посилається позивач у позові та на підставі якого здійснювалась поставка вугілля кам`яного, власником якого є ДТЕК «Дніпроенерго». Зазначений відзив з доказами його надсилання на адресу позивача долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами суду не надано.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від позивача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відповіді на відзив та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 166 ГПК України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, позивачем не надано на адресу суду відповіді на відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначається позивачем в позовній заяві та встановлено судом за матеріалами справи, у серпні-вересні 2021 року вантажовідправником - ТОВ «ДТЕК «Курахівська ЦЗФ» зі станції відправлення Курахівка, Донецької залізниці на станцію призначення Енергодар, Придніпровської залізниці, за залізничними накладними №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027), вантажоодержувач - ДТЕК «Запорізька ТЕС» було здійснено відправку вантажу (вугілля кам`яне) у власність АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за договором поставки №1-1-2016/060 від 20.04.2016 року.

Судом встановлено, що за своїм змістом та правовою природою відповідні правовідносини в сфері перевезення регулюються нормами глави 64 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України.

Статтею 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України «Про транспорт», Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та іншими актами законодавства України, в т.ч. Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 34, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

У відповідності до частини 2 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3 Статуту).

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до підпункту «а» статті 5 Статуту Правила перевезення вантажів (далі - Правила) є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

За приписами частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За змістом частини 2 статті 307 Господарського кодексу України та частини 2 статті 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У відповідності до частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також частиною 2 статті 307 Господарського кодексу України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно статей 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084.

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 року № 542, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Судом за матеріалами справи встановлено, що вантажовідправником ТОВ «ДТЕК «Курахівська ЦЗФ» на станцію призначення Енергодар, Придніпровської залізниці, вантажоодержувач - ДТЕК «Запорізька ТЕС» здійснено відправлення 39 вагонів за залізничними накладними №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027), копії яких наявні в матеріалах справи.

У зв`язку із викладеним суд доходить висновку, що наявністю залізничних накладних як форми договору перевезення вантажів встановлено факт укладення між ТОВ «ДТЕК «Курахівська ЦЗФ» як вантажовідправником та відповідачем як перевізником договірних зобов`язань щодо приймання, транспортування вантажу та видачі його у пункті призначення.

У свою чергу суд констатує, що зауважень щодо кількості та змісту вантажу, а також правильності відомостей, зазначених у залізничних накладних на станції відправлення від залізниці не находило, отже, за висновками суду, на станції відправлення вантаж прийнятий відповідачем до перевезення без зауважень та заперечень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Отже, оскільки спірні вагони прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу, в силу статті 110 Статуту покладається на залізницю, тобто на відповідача.

Частиною 2 статті 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до статті 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Так, після прибуття 39 вагонів на станцію призначення Енергодар, Придніпровської залізниці було здійснено перевірку стану вантажу у спірних вагонах, під час якого виявлено, що маса вантажу у цих вагонах не відповідає масі, вказаній у залізничних накладних, про що складено відповідні комерційні акти, копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно з комерційним актом №476906/1164 від 09.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56236201 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 85200 кг, тара - 21000 кг, нетто - 64200 кг, що менше вантажного документу на 4800 кг. Над 6-7 люком ліворуч виявлене поглиблення 300-280-20 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1087 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56998602 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89550 кг, тара - 21000 кг, нетто - 68550 кг, що менше вантажного документу на 2250 кг. Над 2-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 900-100-150-20 см. маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1142 від 07.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62053020 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88300 кг, тара - 23600 кг, нетто - 64700 кг, що менше вантажного документу на 5300 кг. Над 1-7 люком ліворуч виявлене поглиблення 1050-130-150-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1103 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62198577 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89900 кг, тара - 22700 кг, нетто - 67200 кг, що менше вантажного документу на 2600 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1100-70-60 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1102 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56619778 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87450 кг, тара - 21900 кг, нетто - 65550 кг, що менше вантажного документу на 3250 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1100-120-70-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1101 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №53530655 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88400 кг, тара - 21900 кг, нетто - 66500 кг, що менше вантажного документу на 2300 кг. Над 1-7 люком ліворуч виявлене поглиблення 1050-120-140-70-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1100 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56248115 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89700 кг, тара - 22200 кг, нетто - 67500 кг, що менше вантажного документу на 1300 кг. Над 6-7 люком ліворуч виявлене поглиблення 340-60-140-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1099 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56300387 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88750 кг, тара - 21300 кг, нетто - 67450 кг, що менше вантажного документу на 1350 кг. Над 1-6, люками ліворуч виявлене поглиблення 950-70-30-40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1098 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56596844 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89050 кг, тара - 21500 кг, нетто - 67550 кг, що менше вантажного документу на 1250 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-80-50-60 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1097 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №61075149 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90300 кг, тара - 23600 кг, нетто - 66700 кг, що менше вантажного документу на 3300 кг. Над 1-6 люками ліворуч виявлене поглиблення 950-100-120-50-60 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1096 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56036619 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90700 кг, тара - 20900 кг, нетто - 69800 кг, що менше вантажного документу на 8500 кг. Над 5-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 450-150-30-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1154 від 08.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №53573457 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87800 кг, тара - 20900 кг, нетто - 66900 кг, що менше вантажного документу на 1900 кг. Над 5-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 450-80-40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1155 від 08.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62523147 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 86400 кг, тара - 21700 кг, нетто - 64700 кг, що менше вантажного документу на 5100 кг. Над 6-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 200-100-40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1133 від 06.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56012743 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88450 кг, тара - 23600 кг, нетто - 64850 кг, що менше вантажного документу на 4150 кг. Над 4-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 600-80-50-60 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1134 від 06.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №53598231 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89200 кг, тара - 23000 кг, нетто - 66200 кг, що менше вантажного документу на 3800 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 150-280-40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1135 від 06.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №54781083 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 86600 кг, тара - 19400 кг, нетто - 67200 кг, що менше вантажного документу на 2850 кг. Над 5-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 450-280-60 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1136 від 06.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №61079281 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90000 кг, тара - 22900 кг, нетто - 67100 кг, що менше вантажного документу на 2900 кг. Над 2-5 люками ліворуч виявлене поглиблення 600-100-120-40-60 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1156 від 08.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №54781562 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 83550 кг, тара - 22300 кг, нетто - 61250 кг, що менше вантажного документу на 8550 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1100-100-40-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1157 від 08.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62045919 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 83950 кг, тара - 22300 кг, нетто - 61650 кг, що менше вантажного документу на 8150 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1100-100-40-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1104 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56254881 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88550 кг, тара - 21700 кг, нетто - 66850 кг, що менше вантажного документу на 1950 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 950-100-120-50-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1105 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56737810 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89350 кг, тара - 22600 кг, нетто - 66750 кг, що менше вантажного документу на 3600 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-80-120-60-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1088 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №60354719 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88850 кг, тара - 23400 кг, нетто - 65450 кг, що менше вантажного документу на 4550 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-100-120-60-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1089 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62966106 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87400 кг, тарі - 23400 кг, нетто - 64000 кг, що менше вантажного документу на 6000 кг. Над 1-6 люками ліворуч виявлене поглиблення 900-100-120-60-70 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1090 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62966726 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88600 кг, тара - 22900 кг, нетто - 65700 кг, що менше вантажного документу на 4300 кг. Над 1-6 люками ліворуч виявлене поглиблення 900-140-60-70 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1091 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62611066 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 85700 кг, тара - 22000 кг, нетто - 63700 кг, що менше вантажного документу на 6300 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-100-120-30-60 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1092 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56944234 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 86150 кг, тара - 23000 кг, нетто - 63150 кг, що менше вантажного документу на 6850 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-80-40-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1093 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №60038841 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 84150 кг, тара - 23000 кг, нетто - 61150 кг, що менше вантажного документу на 8850 кг. Над 1-3 люками ліворуч виявлене поглиблення 450-100-40-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1094 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56873672 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 84450 кг, тара - 19600 кг, нетто - 64850 кг, що менше вантажного документу на 6150 кг. Над 1-6 люками ліворуч виявлене поглиблення 900-80-40-50 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1095 від 03.09.2021 року при контрольному переважуванні, вагону №62315304 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 90950 кг, тара - 22100 кг, нетто - 68850 кг, що менше вантажного документу на 1150 кг. Над 6-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 300-280-50-70 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1063 від 02.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62199542 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 89500 кг, тара - 22200 кг, нетто - 67300 кг, що менше вантажного документу на 2700 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-80-120-70 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1064 від 02.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62111430 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 86550 кг, тара - 23200 кг, нетто - 63350 кг, що менше вантажного документу на 6650 кг. Над 5-6 люками ліворуч виявлене поглиблення 300-60-90-60-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №476906/1065 від 02.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56953730 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88000 кг, тара - 21700 кг, нетто - 66300 кг, що менше вантажного документу на 2700 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1100-60-90-60-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №460005/1358/1041 від 28.08.2021 року при контрольному переважуванні вагону №59955476 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 85700 кг, тара - 230600 кг, нетто - 62100 кг, що менше вантажного документу на 7900 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-60-90-60-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №460005/1398/1138 від 02.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56124548 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 84400 кг, тара - 23000 кг, нетто - 61400 кг, що менше вантажного документу на 7600 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1100-80-120-70 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №460005/1401/1140 від 02.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №56124480 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 87900 кг, тара - 23000 кг, нетто - 64900 кг, що менше вантажного документу на 4100 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-130-70 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №460005/1400/1139 від 02.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №50058494 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88000 кг, тара - 22200 кг, нетто - 65800 кг, що менше вантажного документу на 4000 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-80-120-80 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/465/1110 від 01.09.2021 року при контрольному переважуванні вагону №60456753 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 85400 кг, тара - 22200 кг, нетто - 69800 кг, що менше вантажного документу на 6600 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1100-100-120-80-100 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/427/1055 від 27.08.2021 року при контрольному переважуванні вагону №62111505 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88350 кг, тара - 22200 кг, нетто - 66150 кг, що менше вантажного документу на 3850 кг. Над 3-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 750-50-70-40 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/429/1057 від 27.08.2021 року при контрольному переважуванні вагону №55330013 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 92300 кг, тара - 24300 кг, нетто - 68000 кг, що менше вантажного документу на 2000 кг. Над 1-7 люками ліворуч виявлене поглиблення 1050-50-80-10-30 см. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» зазначено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у пункті 113 Статуту.

Відповідно до статті 26 зазначеного Закону обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

У відповідності до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334 (далі - Правила складання актів), комерційні акти складаються на місцях загального користування у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях не загального користування - у день здачі вантажу одержувачу; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Згідно з пунктом 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Згідно з пунктом 10 Правил складення актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

При цьому, докази заперечень щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Отже, як свідчать матеріали справи та встановлено судом, складені у період з 27.08.2021 - 09.09.2021 року комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, та, у свою чергу, за умови встановлення фактів технічної справності 39 вагонів, а також наявності слідів стороннього доступу до вантажу, а саме порушення маркування та наявність поглиблень над люками, тобто ознак втрати вантажу під час перевезення, підтверджують факт невідповідності маси, зазначеної у спірних залізничних накладних, фактичній масі вантажу, який перевозився у вказаних вагонах.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно із частиною 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

За приписами статті 105 Статуту залізниці вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 130 Статуту визначено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Окремо суд звертає увагу на те, що в даному випадку досудове врегулювання спору не є обов`язковим виходячи зі змісту правовідносин, що склалися між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено статтею 55 Конституції України, статтями 15,16 Цивільного кодексу України та відповідними нормами ГПК України.

Відповідно до статті 925 Цивільного кодексу України, статті 315 Господарського кодексу України, статті 130 Статуту пред`явленню залізниці позову, який випливає з цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Таким чином, питання про попереднє пред`явлення претензії до звернення з позовом до залізниці з підстав, які передбачені Статутом залізниць, вирішується відправником чи одержувачем вантажу (багажу, вантажобагажу) на власний розсуд.

Таким чином, як зазначено в позовній заяві, внаслідок невиконання відповідачем визначених законодавством зобов`язань в частині збереження перевезеного вантажу, зазначеного у залізничних накладних №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027), що призвело до втрати частини цього вантажу, позивачу як власнику останнього завдані фактичні збитки у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу в сумі 361 131,87 грн., які останній просить стягнути у позовній заяві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Наразі, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження сплати завданих позивачу фактичних збитків або письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.

Натомість, у поданому відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись, зокрема, на невжиття позивачем заходів щодо звернення з відповідною заявою до правоохоронних органів з метою відшкодування заподіяної йому як власнику вантажу майнової шкоди, оскільки нестача вантажу під час спірного перевезення сталася за ознакою розкрадання, тобто за відсутності вини залізниці.

Відповідач також зазначає, що вартість втраченого вантажу має бути підтверджена не лише довідкою, а й специфікацією на вантаж та копією податкової накладної. Водночас, надані позивачем довідки не містять підпису головного бухгалтера.

Відповідно до частини 1 статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до статті 110, 113 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за незбереження вантажу, якщо не доведе, що недостача виникла з вини відправника.

Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

У відповідності до частини 3 статті 32 Статуту відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 5 Правил перевезення вантажу у вагонах відкритого типу передбачено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

При цьому матеріали справи не містять доказів недотримання відправником Правил перевезення вантажів, зважаючи на відсутність на станції відправлення будь-яких зауважень з боку залізниці до стану вантажу та вагонів, зокрема, після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, не зазначалось і про порушення маркування, що, в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Господарський суд зазначає, що обов`язок перевірки вантажу під час його прийняття до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера) та пломб (ЗПП) встановлений пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення.

Так, пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту, залізниця має право перевіряти правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

З огляду на викладене, відповідно до залізничних накладних №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027), вантаж завантажено у спірні вагони вантажовідправником, водночас, на станції відправлення залізницею жодних зауважень до стану вантажу та вагонів пред`явлено не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Зокрема, факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано обставини визначення вантажовідправником маси вантажу у відповідності з Правилами приймання вантажів до перевезення із внесенням до перевізних документів (залізничних накладних) правильної маси вантажу спірних вагонів, та за обставин відсутності доказів невжиття вантажовідправником всіх заходів для збереження вантажу під час здійснення його перевезення, суд дійшов до висновку про порушення залізницею заходів щодо збереження вантажу під час його перевезення та про наявність вини залізниці у недостачі спірного вантажу, в зв`язку з чим підстави для звільнення залізниці від матеріальної відповідальності за нестачу вантажу, за висновками суду, відсутні.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності вини залізниці у розкраданні сторонніми особами прийнятого до перевезення вантажу та невжиття позивачем заходів щодо звернення до правоохоронних органів, як необґрунтовані та недоведені належними засобами доказування.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

З огляду на зазначене судом встановлено наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у спірних вагонах, завданої шкоди - нестачі товару та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, що свідчить про доведеність позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (пункт 114 Статуту).

Так, абзацом першим статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження кількості та вартості втраченого вантажу позивачем долучено до позовної заяви Довідки про вартість вугільної продукції вантажовідправника ТОВ «ДТЕК «Курахівська ЦЗФ» за вих. № б/н, в яких зазначено вартість 1 тони кам`яного вугілля, що поставлялось згідно з накладними №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121. Довідки підписані генеральним директором ТОВ «ДТЕК «Курахівська ЦЗФ» Долбієвим Ю.М. та начальником відділу планування та інвестицій - Покиньтелиця О.В.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви Довідки про вартість вугільної продукції від 10.09.2021 року №1/4498, №1/4973, №1/5001, №1/5003, №1/5000, №1/4975, №1/5002, №1/4999, №1/4974 ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в яких зазначено вартість 1 тони кам`яного вугілля, власності ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що поставлялось згідно з накладними №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121. Довідки підписані директором філії «Вантажо - транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Трибіс О.М.

Так, згідно з зазначеними вище довідками вартість 1 тони вугільної продукції у вагонах по накладній №50318963 складає 2 633,30 грн., по накладній №50256601 складає 2 601,88 грн., по накладній №50329861 складає 2 794,70 грн., по накладній №50317908 складає 2 610,01 грн., по накладній №50242015 складає 2 545,98 грн., по накладній №50320860 складає 2 721,68 грн., по накладній №50225259 складає 2 199,36 грн., по накладній №50198563 складає 2 493,07 грн., по накладній №50313121 складає 2 601,29 грн.

Отже, вартість вантажу, яка є базою для вирахування суми збитків, що підлягають відшкодуванню перевізником, позивачем доведена наявними в матеріалах справи довідками про вартість однієї тони вугілля.

Враховуючи положення частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, статті 314 Господарського кодексу України, а також статті 115 Статуту залізниць України суд вважає, що надані позивачем довідки вантажовідправника, в яких визначена вартість однієї тони вантажу, відправленого згідно вищевказаних накладних, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак, розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з чим, заперечення відповідача в цій частині також визнаються судом необґрунтованими.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на обставини непідписання зазначених довідок головним бухгалтером позивача, адже, як було зазначено вище, за змістом статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу може бути визначена на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Водночас, ані вказаним положенням Статуту, ані будь-якою іншою нормою законодавства не встановлено обов`язкової форми щодо такого документу, у тому числі, необхідність його підписання саме головним бухгалтером.

Відповідно до п. 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Разом з тим, у вказаному роз`ясненні наведено невичерпний перелік документів відправника, якими може підтверджуватися вартість втраченого під час перевезення залізницею вантажу, про що свідчить вставне слово "зокрема".

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 15.03.2021 у справа №910/5038/20.

При цьому докази, за змістом яких можливе встановлення іншої вартості втраченого вантажу, в матеріалах справи відсутні та посилання на їх наявність з боку відповідача не надані.

Таким чином, в силу вищевикладеного суд приймає надані позивачем довідки вантажовідправника ТОВ «ДТЕК «Курахівська ЦЗФ» та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про вартість 1 тони товару, підписані директорами, які несуть відповідальність за фінансово-господарську роботу підприємства, як належні докази на підтвердження розміру вартості втраченого вантажу в розумінні приписів статті 115 Статуту залізниць України.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Згідно пункту 52 Статуту маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без втрат, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначені маси нетто. При видачі вантажів, маса яких внаслідок їх природних властивостей зменшується при перевезені, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Так, згідно пункту 27 Правил видачі вантажів (статті 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту) при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі;

овочі свіжі; шкіра оброблена і вологосолона; тютюн; м`ясо свіже;

1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

0,5 % маси всіх інших вантажів.

Надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2 %.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Судом встановлено, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України №163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Отже, з урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за залізничними накладними №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027) було вугілля кам`яне - мінеральне паливо, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

В свою чергу відповідачем не подано суду контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог (збитків) або обґрунтованих заперечень щодо наданого позивачем розрахунку.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку вартості втраченого вантажу в розмірі 361 131,87 грн. та за його результатами встановлено арифметичну правильність розрахунку та відповідність нормам чинного законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу за залізничними накладними №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027) з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 361 131,87 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що статтею 130 Статуту визначено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

В свою чергу, за умови відсутності заперечень відповідача щодо ідентичності наданих позивачем в системі «Електронний суд» доказів оригіналам відповідних документів, долучені до позовної заяви копії відповідних накладних та комерційних актів приймаються судом як такі, що подані відповідно до чинного законодавства.

Тобто, виходячи зі змісту статті 130 Статуту залізниць право вимагати відшкодування збитків внаслідок втрати частини вантажу під час його перевезення залізницею належить саме одержувачу.

Як свідчать матеріали справи, одержувачем вантажу згідно з накладними №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027) зазначено ДТЕК Запорізька ТЕС (станція призначення - Енергодар, вул. Промислова 95, Запорізька область), відправником - ДТЕК Курахівська ЦЗФ.

Таким чином, право на пред`явлення позову про стягнення збитків, а саме вартості втраченого вантажу, належить саме одержувачу вантажу згідно зазначених вище накладних - ДТЕК Запорізька ТЕС.

Статтею 133 Статуту залізниць передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Також пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 встановлено, що згідно зі статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Проте, на долучених позивачем до позовної заяви залізничних накладних №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027), відсутній переуступний напис від ДТЕК Запорізька ТЕС до АТ «ДТЕК Дніпроенерго», а тому позивач в розумінні статті 133 Статуту залізниць не набув права на пред`явлення позову щодо нестачі вантажу до залізниці.

Суд наголошує, що одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наразі, позивачем у поданій позовній заяві не було підтверджено жодним документом та не обґрунтовано свого права на пред`явлення позовних вимог щодо нестачі вантажу за накладними №50318963, №50256601, №50329861, №50317908, №50242015, №50320860, №50225259, №50198563, №50313121 (досильні №45583622, №50359884, 50255215, №50359876, №45423035, №45423027), позаяк АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не є вантажоодержувачем, а також не надано під час розгляду справи відповіді на відзив відповідача, в якому останній, зокрема, зазначав про вказану обставину відсутності переуступних написів.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не є одержувачем вантажу за спірним перевезенням, факт передачі вантажоодержувачем позивачу права на пред`явлення претензій та позовів до залізниці шляхом здійснення переуступних написів на спірних залізничних накладних позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджується, відтак, позивач - АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не набув права вимоги до відповідача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення 361 131,87 грн. вартості втраченого вантажу, навіть за умови доведення позовних вимог та зважаючи на не набуття позивачем права пред`явлення відповідного позову, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «ХіроБалані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

За таких обставин, виходячи з того, що позов не доведений позивачем, не обґрунтований матеріалами справи та відповідачем спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 серпня 2023 року.

Суддя А.М. Селівон