РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 м. КиївСправа № 910/8509/23

За позовом: УПРАВЛІННЯ З ПИТАНЬ РЕКЛАМИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ);

до: товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕГО";

про: стягнення 153.130,06 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

УПРАВЛІННЯ З ПИТАНЬ РЕКЛАМИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕГО" (далі - відповідач) про стягнення 153.130,06 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу від 10.09.2019 № 594/19, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 153.130,06 грн., з яких: 94.177,10 грн. - основна заборгованість, 8.504,32 грн. - пеня, 14.126,57 грн. - штраф, 4.559,20 грн. - 3 % річних та 31.762,87 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8509/23 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням повної сплати заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що сума основної заборгованості відповідачем не погашена, оскільки зарахування сум заборгованості здійснюється порядку черговості.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких знову зазначив про повну сплату заборгованості, а також велику кількість судових справ між сторонами спору з приводу наявності/відсутності заборгованості та правових підстав її нарахування.

До господарського суду надійшла заява відповідача про зупинення провадження у справі до моменту вирішення (набрання законної сили рішення суду) справи господарського суду м. Києва № 910/18204/21 та справи Окружного адміністративного суду м. Києва № 640/17817/21.

Вказане клопотання відхилене судом, оскільки господарським судом м. Києва прийнято рішення від 16.05.2023 у справі № 910/18204/21 про відмову у задоволенні позову, а предмет спору у справі Окружного адміністративного суду м. Києва № 640/17817/21 не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду даної справи, а також те, що зібрані докази дозволяють встановити обставини, які є предметом розгляду у даній справі.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як робочим органом, відповідачем, як рекламо розповсюджувачем укладено договір тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу від 10.09.2019 № 594/19 (далі - Договір), відповідно до предмету якого на підставі відповідного наказу позивача про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданого на підставі розпорядження, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відповідачу надається право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, виключно для розміщення та експлуатації рекламного засобу (п. 1.1 Договору).

Пунктом 6.14 Договору визначено, що плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується позивачем щомісячно та переказуються відповідачем не пізніше 20-го числа поточного місяця, виключно на казначейський рахунок № 6001 МФО 899998 у ГУ ДКСУ у м. Києві (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/50110005 Код ЄДПРОУ 37993783) для зарахування до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва, в розмірах, зазначених у рахунках.

Факт неотримання рахунку не звільняє відповідача від здійснення плати.

Відповідальність сторін передбачена сторонами у розділі 7 Договору, а саме, зокрема:

- позивач застосовує до відповідача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми (п. 7.2 Договору);

- позивач має право додатково нарахувати боржнику за прострочення платежів за тимчасове користування, що складає більше одного місяця, штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) відсотків простроченої суми (п. 7.3 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату, а саме:

- від 02.09.2021 № 67526 на загальну суму 18.600,95 грн. (розрахунок коригування № 67527 від 02.09.2021: -9.300,44 грн.) - 9.300,51 грн.;

- від 06.09.2021 № 67528 на загальну суму 18.600,95 грн. (розрахунок коригування № 67529 від 06.09.2021: -9.300,44 грн.) - 9.300,51 грн.;

- від 14.09.2021 № 69251 на загальну суму 151.197,39 грн. (розрахунок коригування № 69252 від 14.09.2021: -75.598,52 грн.) - 75.598,87 грн.

Проте, за твердженнями позивача, такі рахунки не були сплачені відповідачем, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в сумі 94.177,10 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в розмірі 8.504,32 грн. та штрафу в сумі 14.126,57 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4.559,20 грн. та інфляційних втрат в сумі 31.762,87 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так відповідачем подані до суду платіжні інструкції, які свідчать про сплату частини заявленої до стягнення основної заборгованості, а саме:

- від 23.09.2021 № 1563 на суму 9.300,51 грн. (оплата рахунку від 06.09.2021 № 67528, з врахуванням розрахунку коригування № 67529 від 06.09.2021);

- від 20.09.2021 № 1561 на суму 50.598,87 грн. (оплата рахунку від 14.09.2021 № 69251 з врахуванням розрахунку коригування № 69252 від 14.09.2021);

- від 23.09.2021 № 1562 на суму 25.000,00 грн. (оплата рахунку від 14.09.2021 № 69251 з врахуванням розрахунку коригування № 69252 від 14.09.2021).

Платіжні інструкція від 19.08.2021 № 1491 на суму 60.319,12 грн. не приймається судом в якості оплати, оскільки призначенням платежу є рахунок (№ 65610), за яким заборгованість у даному спорі позивачем до стягнення не заявлена.

Відтак, відповідачем здійснено оплату рахунків від 06.09.2021 № 67528 та від 14.09.2021 № 69251 до звернення позивача до суду з даним позовом.

Таким чином заявлена до стягнення сума основної заборгованості за вказаними рахунками в розмірі 84.899,38 грн. задоволенню не підлягає.

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за рахунком від 02.09.2021 № 67526 (розрахунок коригування № 67527 від 02.09.2021) в сумі 9.300,51 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню частково в сумі 9.300,51 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позовна вимога про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню в сумі 839,85 грн., за розрахунком суду, в заявлений позивачем період, враховуючи суму основної заборгованості, присуджену судом до стягнення, а саме:

Рахунок на оплатуСума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення (грн.)
від 02.09.2021 № 675269.300,5121.09.2021 - 09.12.2021808,5 %346,54
від 02.09.2021 № 675269.300,5110.12.2021 - 20.01.2022429 %192,64
від 02.09.2021 № 675269.300,5121.01.2022 - 20.03.20225910 %300,67
Загальна сума пені 839,85

Позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу підлягає задоволенню в сумі 1.395,08 грн., враховуючи суму основної заборгованості, присуджену судом до стягнення, а саме: (9.300,51 грн. Х 15 %).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в сумі 449,48 грн., за розрахунком суду, в заявлений позивачем період (враховуючи перший день прострочення грошового зобов`язання (21.09.2021) відповідно до пункту 6.14 Договору), а також суму основної заборгованості, присуджену судом до стягнення, а саме: період з 21.09.2021 по 01.05.2023 (588 днів): (9.300,51 грн. Х 3 % / 365 Х 588).

Позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 3.137,06 грн., за розрахунком суду, в заявлений позивачем період, враховуючи суму основної заборгованості, присуджену судом до стягнення, а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
10.2021 - 04.20239.300,51133,733.137.06

Посилання відповідача на відсутність правових підстав для нарахування заборгованості в заявлений період не входить до предмету доказування у даній справі та має бути розглянуто в іншому спорі.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕГО" (Україна, 01001, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 27А, ідентифікаційний код: 37922548) на користь УПРАВЛІННЯ З ПИТАНЬ РЕКЛАМИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) (Україна, 01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код: 41348526) основну заборгованість в сумі 9.300 (дев`ять тисяч триста) грн. 51 коп., пеню в сумі 839 (вісімсот тридцять дев`ять) грн. 85 коп., штраф в сумі 1.395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн. 08 коп., 3 % річних в сумі 449 (чотириста сорок дев`ять) грн. 48 коп., інфляційні втрати в сумі 3.137 (три тисячі сто тридцять сім) грн. 06 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог - відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац