УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

18.08.2023Справа № 910/12370/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія АОС" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, будинок 23, кв. 17; ) про видачу судового наказу за вимогою до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСА ТРАНС" (01103, місто Київ, ВУЛИЦЯ КІКВІДЗЕ, будинок 18, ) про стягнення за Договором фінансового лізингу № 1317/04/2008 від 25.04.2008 року процентів річних та втрат від інфляції в сумі 74 105,18 грн. та 268,40 грн. судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія АОС" про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСА ТРАНС" про стягнення за Договором фінансового лізингу № 1317/04/2008 від 25.04.2008 року процентів річних та втрат від інфляції в сумі 74 105,18 грн., право вимоги яких набуто стягувачем за укладеним з первісним кредитором ТОВ "Ласка Лізинг" договором відступлення права вимоги № 08/07-2023 від 02.07.2023 року.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Також суд зазначає, що згідно п.п. 3 - 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Так, в обґрунтування поданої заяви стягувач посилається на порушення боржником укладеного останнім з первісним кредитором Договору фінансового лізингу № 1317/04/2008 від 25.04.2008 року.

Поряд із цим, до поданої заяви про видачу наказу про стягнення з боржника - ТОВ "АЛСА ТРАНС" заборгованості в сумі 74 105,18 грн. заявником не додано копії відповідного договору фінансового лізингу.

Окрім цього зазначаючи по тексту поданої заяви про видачу судового наказу про нарахування процентів річних та втрат від інфляції в загальній сумі 74 105,18 грн., розрахунок яких додано до заяви, стягувач в прохальній частині заяви просить суд стягнути з боржника 74 105,18 грн. боргу єдиною сумою, не зазначивши окремо нарахованих і заявлених до стягнення процентів річних та втрат від інфляції, правова природа яких є різною.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст.150 ГПК України, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія АОС" про стягнення 74 105,18 грн. заборгованості та 248,10 грн. судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст.152 ГПК України.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, 152-155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "АОС" у видачі судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСА ТРАНС" про стягнення за Договором фінансового лізингу № 1317/04/2008 від 25.04.2008 року процентів річних та втрат від інфляції в сумі 74 105,18 грн. та 268,40 грн. судового збору.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон