РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2023Справа № 910/8681/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання вчинити дії,

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" (далі - позивач, Товариство) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, Залізниця) про зобов`язання відповідача внести зміни до особового рахунку позивача шляхом зарахування на нього грошових коштів у сумі 16 375,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно нарахував позивачу плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажів у вагонах, у зв`язку із затримкою рухомого складу та безпідставно списав з особового рахунку Товариства вищезазначену суму коштів.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування у відповідача належним чином засвідчених копій рішення правління Залізниці від 02.04.2022 року "Про затвердження Переліку виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат Акціонерного товариства "Українська залізниця", а також розпорядження від 05.04.2022 № ЦМ-13/693 директора департаменту комерційної роботи Залізниці.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2023 року відкрито провадження у справі № 910/8681/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Крім того, вказаною ухвалою господарський суд міста Києва витребував у відповідача копії рішення правління Залізниці від 02.04.2022 року "Про затвердження Переліку виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат Акціонерного товариства "Українська залізниця", а також розпорядження від 05.04.2022 № ЦМ-13/693 директора департаменту комерційної роботи Залізниці та встановив відповідачу строк для подання витребуваних доказів - 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

04.07.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 29.06.2023 року, в якому Залізниця вказала на правомірність списання з рахунку позивача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів у вагонах, оскільки під`їзна колія Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайськ-Агро" працює цілодобово, у зв`язку з чим при навантаженні та розвантаженні вагонів на відповідній колії час тривалості комендантської години не враховується.

Крім того, Залізниця зазначила, що представник позивача не з`явився для підпису відомості плати за користування вагонами та накопичувальної картки, про що відповідачем було складено акти загальної форми ГУ-23 від 04.12.2022 № № 1752, 1753, 1754.

04.07.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання Залізниці про долучення витребуваних ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2023 року доказів до матеріалів справи.

12.07.2023 року через відділ діловодства надійшла відповідь Товариства на відзив на позовну заяву, в якій останнє вказувало, що складені Залізницею в односторонньому порядку акти загальної форми про затримку вагонів не можуть вважатися належними доказами для нарахування та списання плати за користування вагонами. Крім того, позивач звернув увагу на те, що час тривалості комендантської години має бути врахований при розрахунку вказаної плати.

Інших клопотань чи заяв, зокрема по суті справи, від сторін до суду не надійшло.

Слід зазначити, що ухвалою від 17.08.2023 року господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позов, продовжив Залізниці процесуальний строк для надання відзиву на позов до 29.06.2023 року та долучив до матеріалів справи означену заяву по суті справи. Крім того, суд відмовив у задоволенні клопотання Залізниці про поновлення строку для подання витребуваних ухвалою від 07.06.2023 року доказів та продовжив відповідачу такий процесуальний строк до 29.06.2023 року, а також долучив подані Залізницею докази до матеріалів справи.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.03.2020 року між Залізницею (перевізник) та Товариством (замовник) шляхом обміну заявою № 43133523/2020-001 про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору та повідомленням № 99-43133523/2020-001 укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці по слуги. У розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона перевізника не є орендною платою.

Згідно з пунктом 2.1.7 Договору замовник зобов`язується у строки, встановлені у розділі 4 Договору підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості. Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів у паперовій формі на вимогу замовника - підписувати та надавати перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої вимоги.

За умовами пункту 3.4 Договору позивач зобов`язався сплачувати у визначеному Договором розмірі плату за користування власними вагонами Залізниці: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих Товариству на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника.

Відповідно до пункту 3.4.2 цієї угоди плата за користування власними вагонами перевізника визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою: Пвик = (Спл/24) х tгод х kм, де: Пвик - плата за користування власними вагонами перевізника для відповідного типу вагонів; Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу власних вагонів перевізника, грн/вагон за добу, визначена в додатку № 1-2 до Договору; 24 - кількість годин у добі; tгод - кількість годин користування вагоном Залізниці для відповідного типу вагонів. kм - коригуючий коефіцієнт, що застосовуються до Пвик для вагонів, які приймаються до перевезення у складі у складі маршрутної відправки.

Пунктом 3.4.3 Договору передбачено, що моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами відповідача, визначеної в пункті 3.4 Договору, є момент передачі Товариству власних вагонів Залізниці або початку затримки відповідно до Правил користування вагонами. Облік часу користування, з метою визначення розміру плати за користування власними вагонами перевізника у випадках, вказаних у пункті 3.4 Договору, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами. Застосування плати за користування власними вагонами перевізника в частині, що не визначена Договором, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами. Загальний час, за який нараховується та сплачується позивачем плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні Товариства та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору встановлено, що розрахунки за Договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" Залізниці. Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Перевізника, вказаний в розділ 14 Договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів обслуговуючим банком на поточний рахунок перевізника зі спеціальним режимом використання.

Згідно з пунктом 4.4 Договору по мірі виконання перевезень та надання послуг, Залізницею відображається в особовому рахунку використання Товариством коштів за добу для оплати, зокрема, штрафів на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), інформаційних повідомлень тощо.

За змістом пункту 4.5 даного правочину щодобово, упродовж періоду виконання Договору перевізник надає замовнику переліки перевізних документів у електронному вигляді (далі - щодобові переліки перевізних документів), які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання Договору за звітну добу.

За умовами пункту 12.1 цієї угоди остання діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником у повідомленні про оприлюднення договору на веб-сайті: http://uz-cargo.com/ та діє до її припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору.

Як вказує позивач (що не заперечується відповідачем), у листопаді 2022 року на станцію Лихачове Південної залізниці прибули під навантаження вагони № № 59489609, 59491431, 59494401, 59497917, 59498279, 59499061, 59533158, 59535385, 59535823, 59537183, 59538082, 93054732.

Вказані вагони були затримані на коліях станції Лихачове Південної залізниці, у зв`язку із зайнятістю фронту навантаження на під`їзній колії Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайськ-Агро", про що на станції Лихачове було складно акти загальної форми ГУ-23 від 17.11.2022 № 1694, від 21.11.2022 № 1698, від 21.11.2022 № 1699, від 22.11.2022 № 1702, від 22.11.2022 № 1703, від 22.11.2022 № 1704, від 25.11.2022 № 1707, від 27.11.2022 № 1723, від 28.11.2022 № 1726.

За фактом затримки вагонів відповідачем була складена та надіслана позивачу відомість плати за користування вагонами № 30110029, відповідно до якої позивачу нарахована плата за користування вагонами у сумі 33 072,70 грн. Крім того, Залізницею було нараховано збір за зберігання рухомого складу за актом загальної форми № 1707 у загальній сумі 1 061,20 грн.

З долученого позивачем переліку від 04.12.2022 № 20221204 вбачається, що 30.11.2023 року з особового рахунку позивача було списано 39 687,24 грн., у тому числі 6 614,54 грн. ПДВ плати за користування вагонами та 1 061,20 грн., у тому числі 212,34 грн. ПДВ збору за зберігання власного або орендованого складу на своїх осях на підставі накопичувальної картки від 30.11.2022 № 30110373.

Як вказує у позовній заяві Товариство, при здійсненні розрахунку Залізницею не було враховано тривалість комендантської години, що тривала щодоби з 22:00 год до 06:00 год, тоді як відповідно до рішення Правління відповідача від 02.04.2022 року до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник у випадках запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення.

За таких обставин, не погодившись зі здійсненим відповідачем розрахунком плати за користуванням вагонами у сумі 33 072,70 грн. та збору за зберігання рухомого складу за актом загальної форми № 1707 у загальній сумі 1 061,20 грн., позивач звернувся до відповідача з листом від 01.12.2022 № 350, в якому заперечив проти нарахування та списання вказаних сум та зазначив, що згідно з розрахунком позивача розмір плати за користування вагонами має складати 19 729,50 грн., тоді як розмір збору за користування вагонами за актом загальної форми ГУ-23 № 1707 становить 758,00 грн.

Однак, вказані заперечення Залізницею були відхилені.

З урахуванням вищенаведених підстав, позивач звернувся до суду з позовом для захисту свої прав та законних інтересів шляхом зобов`язання відповідача внести зміни до особового рахунку позивача, зарахувавши на нього грошові кошти у сумі 16 375,68 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Положеннями частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, унормовано, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (стаття 71 Статуту залізниць України).

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту залізниць України).

На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту залізниць України).

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України вантаж, матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Згідно зі статтею 46 Статуту залізниць України одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту залізниць України передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

З матеріалів справи вбачається, що за фактом затримки вагонів працівниками станції Лихачове Південної залізниці складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23 від 17.11.2022 № 1694, від 21.11.2022 № 1698, від 21.11.2022 № 1699, від 22.11.2022 № 1702, від 22.11.2022 № 1703, від 22.11.2022 № 1704, від 25.11.2022 № 1707, від 27.11.2022 № 1723, від 28.11.2022 № 1726.

Як вбачається зі змісту поданих позивачем заяв по суті справи, факт затримки вагонів на станції Лихачове Південної залізниці останнім не заперечується, тоді як обґрунтування позовних вимог фактично зводиться до незгоди Товариства зі здійсненим відповідачем розрахунком плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів у вагонах, оскільки при здійсненні розрахунку Залізницею не було враховано час тривалості комендантської години.

З урахуванням наведеного, до предмета доказування у даній справі входить питання правомірності нарахування означених платежів за час тривалості комендантської години.

Порядок та умови користування вагонами і контейнерами визначаються Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, відповідно до пункту 2 яких за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності (вантажовласники) вносять плату.

Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/ приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 Правил користування вагонами).

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера) (пункт 5 Правил користування вагонами).

Відповідно до пункту 6 Правил користування вагонами час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

З копій актів загальної форми ГУ-23 № № 1694 та № 1707 вбачається, що вагони № № 59491431, 59499061, 59537183, 59538082, 93054732 були затримані на станції Лихачове Південної Залізниці з 17:30 год. 17.11.2022 року по 16:15 год. 25.11.2022 року.

Відповідно до актів загальної форми ГУ-23 № № 1698 та 1703 вагони № № 59494401, 59535385, 59535823 були затримані на станції Лихачове Південної Залізниці з 17:45 год. 21.11.2022 року по 14:00 год. 22.11.2022 року.

Згідно з актами загальної форми ГУ-23 № № 1699, 1702 вагони № № 59497917 та 59498279 були затримані на вказаній станції з 20:30 год. 21.11.2022 року по 14:00 год. 22.11.2022 року, тоді як за актами № № 1698, 1704 вагон № 59533158 був затриманий на цій станції з 17:45 год. 21.11.2022 року по 14:30 год. 22.11.2022 року.

Відповідно до пункту 13 Правил користування вагонами плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (пункт 14 Правил користування вагонами).

Обставини, за якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами передбачені пунктом 16 Розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, а саме:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці; час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

Порядок нарахування збору за зберігання вантажу визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Виходячи з положень пункту 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання у вагонах у разі затримки з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється:

- якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження;

- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

- при затримці - з моменту затримки.

Відповідно до пункту 9 Правил зберігання вантажів факт затримки вантажу засвідчується акт загальної форми.

Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом, визначеним пунктом 2 Розділу III Збірні тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Мінтрансзв`язку України від 26.03.2009 № 317.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Тарифного керівництва № 1 передбачено окремі ставки збору:

- при зберігання вантажів у вагонах - 4,0 грн. за одну тонну;

- за зберігання рухового складу на своїх осях - 5,9 грн. за добу.

У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість.

Як зазначалось судом вище, 30.11.2022 року із застосуванням інформаційної системи АРМ ПЗ станцією Лихачове Південної залізниці була створена та надіслана позивачу відомість плати за користування вагонами № 30110029 на загальну суму 33 072,70 грн.

Крім того, 30.11.2022 року Залізниця надіслала позивачу накопичувальну картку № 30110373, відповідно до якої останньому також було нараховано збір за зберігання рухомого складу на суму 1 061,20 грн.

Частково не погодившись із нарахованими розмірами плати за користування вагонами та збору за зберігання рухомого складу, позивач надіслав на електронні адреси: , , заперечення від 01.12.2022 № 350. Проте, такі заперечення Залізницею були проігноровані.

Суд зауважує, що порядок визначення плати за користування вагонами і контейнерами передбачений Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зокрема, пунктом 3 яких визначено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними проводиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Приписами пункту 4 Правил № 113 встановлено, що Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів.

Відповідно до пункту 5.1 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 № 04-5/601, на яке посилаються сторони, облік використання коштів з особового рахунку ведеться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (якщо вони не були включені у відомості плати за користування вагонами і контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника. Перевізні документи, відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки мають бути підписані уповноваженим працівником платника. У разі відмови від підписання зазначених документів станція складає акт загальної форми, додає його до відповідного документа та надсилає в ТехПД для списання грошей з особового рахунку. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування він має право звернутися з претензією та/або позовом до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму. Однак, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Згідно з пунктом 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст. 62 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо зі станціями, які нараховували платежі, і розрахунковим підрозділом, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Отже, наведеними вище нормами передбачено обов`язок відповідача надати на узгодження позивачеві відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, а у випадку висловлення заперечення - заборону одностороннього списання коштів та необхідність вирішення такого питання в претензійно-позовному порядку.

Однак, відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, у пункті 8.1 Договору сторони погодили можливість використання електронного документообігу, для організації якого використовуються виключно власні інформаційні системи відповідача.

Перелік документів, які оформлюються з накладенням КЕП (кваліфікований електронний підпис), закріплено у пункті 8.2 Договору.

Згідно з пунктом 8.3.2 Договору на позивача покладено обов`язок виконувати технічні умови щодо роботи з інформаційною системою перевізника.

Отже, уклавши вказаний Договір, позивач погодився із використанням для організації електронного документообігу виключно власних інформаційних систем Перевізника.

Відповідно до Порядку застосування електронного документообігу, пов`язаного з перевезенням вантажів залізничним транспортом, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 16.11.2012 № 690, розроблено Технологію формування та обробки електронних відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомостей плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а та накопичувальних карток форми ФДУ-92 (Технологія).

За умовами розділу 3 Технології працівникам вантажовласника надається можливість вибрати такі відомості або накопичувальні картки із застосуванням фільтру. Користувачу надається можливість виконати з відомістю або накопичувальною карткою одну з двох технологічних операцій:

- узгодити відомість або накопичувальну картку;

- ініціювати оформлення паперової відомості або накопичувальної картки.

Відповідно до пункту 3.2 Технології операція "Ініціювати оформлення паперової відомості" або "Ініціювати оформлення паперової накладної" виконується у випадках, якщо клієнт не згоден з даними отриманої відомості або накопичувальної картки, і, на його думку, потребується оформлення паперової відомості або накопичувальної картки. При виконанні цієї операції на відомість або накопичувальну картку не накладається ЕЦП клієнта. АС Клієнт УЗ передає до СВР - Є повідомлення щодо ініціювання клієнтом оформлення паперової відомості або накопичувальної картки. В АС Клієнт-УЗ така відомість або накопичувальна картка буде відображатись у стані "Ініційовано паперову", в АРМ ПЗ/АРМ ТВК - у стані "Оформити паперову". Подальша обробка такої відомості або накопичувальної картки повинна виконуватись працівником станції із застосуванням АРМ ПЗ/АРМ ТВК.

Таким чином, у випадку ініціювання підписання паперової форми задля висловлення заперечень щодо Відомості плати за користування вагонами, всі подальші дії з її підписання мали здійснюватися безпосередньо на станції, на якій надавались послуги, за участі представника перевізника та замовника, про що позивач був обізнаний.

За таких обставин, діюче програмне забезпечення відповідача не передбачає підписання відомості плати за користування вагонами із запереченнями в електронному вигляді, а тому позивач повинен ініціювати паперову форму та підписати її.

У відзиві на позовну заяву Залізниця вказувала на те, що для підпису відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 30110029 та накопичувальної картки форми ФДУ-92 № 30110373 у паперовому вигляді представник позивача на станцію не з`явився, що підтверджується доданими до відзиву актами загальної форми ГУ-23.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що після ініціювання оформлення зазначеної відомості в паперовому вигляді представник позивача у встановленому законом та погодженому сторонами порядку з`явився для її підписання із зауваженнями на станцію Лихачове Південної Залізниці.

Як вказано судом вище, у позовній заяві Товариство посилалося на те, що ним було надіслано заперечення від 01.12.2022 № 350 на електронні адреси відповідача та його структурних підрозділів, а саме: , , .

Однак, суд зазначені посилання позивача не бере до уваги, оскільки умови Договору (пункт 8.1, 8.4.2), Технології та чинного законодавства (пункт 4 Правил № 113, пункт 2.10 Правил № 644) не передбачають можливості висловлення заперечень щодо відомості плати за користування вагонами шляхом їх направлення на електронну пошту перевізника.

Позивач (його представник) мав з`явитися для підписання такої відомості на станцію Лихачове Південної залізниці, однак доказів зазначеного матеріали справи не містять.

При цьому, судом враховано, що до позовної заяви Товариством долучено копію довіреності від 02.01.2022 року, виданої директором позивача менеджеру з транспортно-експедиторської діяльності Онішко Костянтину Миколайовичу, якому на період з 02.01.2022 року по 31.12.2022 року доручено, зокрема, підписувати відомості плати за користування вагонами та відомості плати за користування контейнерами, а також підписувати і отримувати накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів.

Як стверджує відповідач, та що не заперечувалося позивачем, Онішко К.М., як офіційний представник позивача, перебував у спірний період на станції Лихачове Південної залізниці, у зв`язку з чим останній не був позбавлений можливості підписати на вказаній станції спірні документи із запереченнями.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для висновку про належне (у встановленому Договором та законом порядку та строки) висловлення позивачем заперечень щодо документів.

Відповідно, за відсутності таких заперечень, Залізницею було правомірно складено Акти загальної форми ГУ-23 від 04.12.2022 № № 1752, 1753, 1754 про відмову позивача від підпису у відомості плати за користування вагонами № 30110029 та накопичувальної картки № 30110373, оскільки Товариством була ініційована паперова форма, однак для їх підпису представник не прибув.

Відтак, відповідач правомірно здійснив списання спірної грошової суми з особового рахунку позивача.

При цьому, суд зазначає, що позивач у межах розгляду даної справи фактично не заперечував та не спростовував правомірності часткового нарахування плати за користування вагонами у розмірі 19 729,50 грн. та збору за зберіганні рухомого складу в сумі 758,00 грн.

Як зазначено судом вище, у позові Товариство посилалось на неправомірність нарахування плати за користування вагонами у розмірі 16 011,84 грн. та збору за зберіганні рухомого складу у сумі 363,84 грн. (з ПДВ).

Як на підставу для звільнення від плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу під час комендантської години, позивач посилався на рішення правління Залізниці від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т), яким затверджено "Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат AT "Укрзалізниця" під час дії воєнного стану в Україні", згідно з яким до часу користування вагоном (контейнером) не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції відправлення та/або прибуття.

Рішенням правління Залізниці від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено "Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат AT "Укрзалізниця" під час дії воєнного стану в Україні" (далі - Перелік).

До підрозділів Залізниці зміст рішення правління було доведено телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 директора департаменту комерційної роботи Укрзалізниці від 05.04.2022, на яке посилається позивач та яким визначено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час дії воєнного стану в Україні.

У вказаних документах зазначається, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник у випадках:

- введення перевізником тимчасових обмежень щодо станції призначення після прийняття вантажу перевізником до перевезення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час з моменту введення тимчасових обмежень до моменту припинення дії таких обмежень або до моменту видачі наказу про переадресування вантажу;

- запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції;

- проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування. В такому разі до часу користування вагоном не включається час ведення бойових дій, тимчасової окупації території збройними формуваннями Російської Федерації, протягом якого була відсутня фактична можливість надання послуг перевізником;

- прийняття Державною митною службою України (або іншими органами державного контролю) рішення про простій працівників певних територіальних органів, у зв`язку з чим територіальні органи тимчасово не здійснюють митне та інше оформлення вантажів на станціях відправлення та призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час безпосередньо пов`язаний з митним оформленням або отриманням інших дозволів та сертифікатів від органів державного контролю.

Такі обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з Додатком 6 до Правил користування, із зазначенням конкретного опису обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання акту. Саме такий складений акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, визначених Переліком.

Плата за користування вагонами нараховується відповідно до вимог Правил, з урахуванням зазначених вище обставин, які є підставою для звільнення від цієї плати.

Проте, акти загальної форми із зазначенням даних обставин не складались.

При цьому, правове регулювання впровадження комендантської години здійснюється на підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану", постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 "Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженні свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан".

Під час комендантської години запроваджуються певні заборони та обмеження, зокрема, перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, пересування на транспортних засобах тощо.

Проте, позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що під час комендантської години робота залізничної станції Лихачове та під`їзних колій відповідача, що примикають до цих станцій, припинялась на період дії комендантської години, що у свою чергу унеможливлювало своєчасне забирання вагонів.

Судом враховано, що 04.10.2022 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Первомайськ Агро" укладено договір про тимчасове користування (навантаження, вивантаження та інші вантажні і маневрові операції) під`їзною колією, яка розташована на станції Лихачово Південної залізниці.

Відповідно до пункту 16.4 Договору від 26.11.2019 № П/М-19118 про подачу та забирання вагонів при станції Лихачове Південної залізниці, який укладений між Залізницею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Первомайськ Агро", останнє відповідає за забезпечення цілодобового приймання вагонів, навантаження та вивантаження вантажів.

У листі від 27.02.2023 № ИСА-432-27-02-2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Первомайськ Агро" підтверджує наявність технічної можливості завантаження в нічні зміни та у період комендантської години.

У позовній заяві Товариством не обґрунтовано, який вплив на виробничий процес сторін має комендантська година, якщо це не пов`язано з перебуванням працівників підприємства на вулицях і в громадських місцях.

За таких обставин, оцінивши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів, що затримка вагонів на під`їзних коліях під час комендантської години відбулась з причин, які від нього, як від вантажовласника, не залежать.

Суд зауважує, що інший підхід (звільнення від плати за користування вагонами, яка є зобов`язанням, а не санкцією) завдав би збитки позивачу, від дій якого не залежали ані строк, ані причини затримки вагонів.

При цьому, суд враховує, що рішення правління Залізниці від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом відповідача, яке не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів та укладеного між сторонами Договору.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та вірогідних в розумінні статей 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України доказів із обґрунтуванням відсутності у Залізниці права на одностороннє списання спірних коштів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Товариства у даній справі.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27.10.1993 року (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 року (пункт 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору компенсації не підлягають та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17.08.2023 року.

Суддя В.С. Ломака