ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.08.2023 Справа№914/2528/23

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянув матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МергельТрейд», м. Бровари Київська область,

про забезпечення позову вх. №3261/23 від 21.08.2023

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МергельТрейд», м. Бровари Київська область,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарнобуд», м.Львів

про стягнення заборгованості. Ціна позову: 891354,97 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Мергель Трейд» до ТОВ «Гарнобуд» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.02.2021 між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) укладено Договір на виконання проектних робіт №Е-ПР-09/02-2-Г, згідно із яким виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами виконати проектні роботи із постійного електропостачання, а саме збір вихідних даних, підготовка технічної документації для отримання технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця»; отримання технічних умов (ТУ) Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця»; розробку робочого проекту «Тимчасове електропостачання багатофункціонального громадського комплексу з підземним паркінгом на просп. С. Бандери, 14-Б у Оболонському районі м. Києва (пусковий комплекс) відповідно до ТУ Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця»; погодження робочого проекту організаціями та службами міста в обсязі, достатньому для отримання технічного рішення.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору він сплатив відповідачеві 2808000,00 грн, проте, відповідач не приступив до виконання взятих на себе зобов`язань.

На підставі договору у зв`язку з невиконанням умов договору позивач направив відповідачу лист про розірвання договору та про повернення сплачених сум грошових коштів. У позові вказано, що договір розірвано, починаючи з 15.11.2021, а суми сплаченого авансу були стягнуті із ТОВ «Гарнобуд» на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 02.08.2022 у справі №914/430/22. Відповідне рішення відповідачем виконане в примусовому порядку шляхом стягнення з його рахунків 2808000,00 грн.

Зважаючи на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення із ТОВ «Гарнобуд» 891354,97 грн., з яких 796960,01 грн. інфляційних втрат та 94394,96 грн. 3% річних.

Разом із позовною заявою, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову (вх. №3261/23 від 21.08.2023), у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які перебувають на банківських рахунках ТОВ «Гарнобуд» та відкриті в банківських установах в межах заявленої в позові суми у розмірі 891354,97 грн.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду.

Зокрема зазначає, що відповідач системно вчиняє дії спрямовані на ухиляння від виконання рішень суду, зокрема рішень Господарського суду Львівської області від 18.08.2022 у справі №914/429/22 та від 02.08.2022 у справі №914/430/22, якими із нього стягнуто загальну суму у розмірі 3`500`000,00 грн. Відповідні рішення відповідач не виконав, а тому позивач 11.10.2022 та 04.11.2022 звернувся до приватного виконавця із заявами про примусове виконання рішення суду. З 11.10.2022 по 04.01.2023 за допомогою приватного виконавця та адвокатів було вчинено заходи, за допомогою яких виявлено та примусового списано кошти з боржника на виконання відповідних рішень.

Поряд з цим заявник зазначає, що згідно з наявної інформації з Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої Системи виконавчого провадження, відносно відповідача, приватним виконавцем Ярошенко К.Ю. відкриті виконавчі провадження № 72214682 та 72215132 від 10.07.2023, щодо примусового виконання Рішення Господарського суду Львівської області та Постанови Західного апеляційного господарського суду по справі №914/845/22 від 20.02.2023 та 16.05.2023, згідно яких стягнуто з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАРНОБУД» (Україна, 79058, Львівська область, м.Львів, просп. В`ячеслава Чорновола, б. 59, ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТОЛИЦЯ-ЗЕМ-ІНДУСТРІЯ» (Україна, 01133, м. Київ, вул. Мечникова, буд.8, кім.22, ) 1 200 000,00 грн. безпідставно збережених коштів і 18 000,00 грн. судового збору та 30 000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Поряд з цим заявник зазначає, що як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу відповідача дорівнює 20`000,00 грн., що в рази менше за суму, яка заявлена до стягнення. Будь-яке рухоме та нерухоме майно у відповідача відсутнє.

Вказане вище, на переконання позивача, свідчить про недобросовісну поведінку відповідача, який вже неодноразово цілеспрямовано ухиляється від виконання рішень судів, а також вказує на те, що він може ухилитись і від виконання рішення у даній справі. Заявлена до стягнення сума є значною, що об`єктивно може обумовити приховування грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача, або їх нецільове витрачання з метою унеможливлення фактичного виконання рішення суду.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В ч. 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст заяви про забезпечення позову, суд зазначає, що заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зокрема, заявником не вказано обґрунтованих доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття відповідного виду забезпечення позову призведе до невиконання чи утруднення виконання судового рішення про стягнення інфляційних втрат, 3% річних (у разі задоволення позову).

Так, посилання на те, що відповідач системно вчиняє дії спрямовані на ухиляння від виконання рішень суду, зокрема рішень Господарського суду Львівської області від 18.08.2022 у справі №914/429/22 та від 02.08.2022 у справі №914/430/22, є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами та спростовуються наведеними самим же ж позивачем доводами про те, що з 11.10.2022 по 04.01.2023 було вчинено заходи, за допомогою яких виявлено та примусового списано кошти з боржника на виконання відповідних рішень. Крім цього, про виконання рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/429/22 (в частині стягнення 35`000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу) свідчить також надана позивачем постанова про закінчення виконавчого провадження №70238966 від 04.01.2023, у якій вказано, що рішення судів, які підлягали виконанню виконано в повному обсязі. Коштів, які надійшли на депозитний рахунок відділу, достатньо для задоволення вимог стягувачів.

Відтак, позивач стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання рішень суду та, водночас, зазначає, що такі рішення були ним все ж виконанні. При цьому він не наводить обставин та не надає доказів, які б вказували, що процес виконання відповідних рішень був ускладненим, а відповідач створював перешкоди у цьому процесі. Та обставина, що відповідач у добровільному порядку не вчиняв дії спрямовані на виконання згаданих вище рішень, тобто до моменту звернення до виконавця із заявами про примусове виконання рішень суду, не може слугувати беззаперечним доказом того, що ТОВ «Гарнобуд» ухиляється від їх виконання, адже таке добровільне невиконання може бути спричинене наявністю певних фінансових труднощів в господарській діяльності відповідача, а не бажанням останнього умисно не виконувати рішення суду.

На переконання суду, позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд міг би дійти до висновку про те, що відповідачем систематично вчиняються дії спрямовані на ухиляння від виконання рішень суду.

Позивач зазначає, що щодо відповідача відкрито виконавчі провадження про примусове виконання рішень у справі №914/845/22, згідно із якими із ТОВ «Гарнобуд» стягнуто значну суму грошових коштів. На підтвердження цієї обставини ним надано рішення Господарського суду Львівської області від 09.02.2023 у справі №914/845/22, роздруковане із Єдиного державного реєстру судових рішень, а також роздруківку з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Суд зазначає, що жодного обґрунтування, яким чином вказана обставина свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивачем не наведено. Разом з цим, суд зазначає, що сам по собі факт наявності відкритого щодо відповідача виконавчого провадження не вказує на те, що він систематично ухиляється від виконання рішень суду.

Крім цього, варто вказати, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Зі змісту наданої роздруківки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень не вбачається, що виконавчі провадження були відкриті саме на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.02.2023 у справі №914/845/22. У ній лише міститься інформація щодо найменування та ЄДРПОУ стягувача та боржника, які відповідають особам позивача та відповідача у справі №914/845/22. Крім цього, з огляду на обмежений обсяг інформації, що міститься у роздруківці з АСВП, суд позбавлений можливості з`ясувати, які суми грошових коштів стягуються із відповідача.

З приводу роздруківки з Єдиного реєстру боржників, то у ній міститься лише інформація щодо відповідача та наявності відкритих щодо нього виконавчих проваджень, без зазначення сум заборгованості, які він повинен сплатити.

Таким чином, посилання позивача у цій частині не беруться до уваги судом.

Позивач також просить врахувати, що розмір статутного капіталу відповідача дорівнює 20`000,00 грн., що в рази менше за суму, яка заявлена до стягнення, однак жодним чином не вказує, яким чином відповідна обставина може істотно ускладнити виконання рішення суду, особливо зважаючи на те, що за його ж твердженнями відповідач зміг виконати рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2022 у справі №914/429/22 та від 02.08.2022 у справі №914/430/22, якими із нього стягнуто загальну суму у розмірі 3`500`000,00 грн.

Щодо посилань на те, що у відповідача відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, то такі не підтверджені жодними доказами.

У поданій заяві вказано, що заявлена до стягнення сума є значною, що об`єктивно може обумовити приховування грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача, або їх нецільове витрачання з метою унеможливлення фактичного виконання рішення суду.

Слід зазначити, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчиняються будь-які дії, спрямовані на зменшення та/або приховування грошових коштів, наявних у нього на рахунках, на перерахунок грошових коштів на інші рахунки, закриття рахунків тощо. Як уже зазначалось вище, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без підтвердження відповідними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу.

Будь-яких інших обставин, на підставі яких суд міг би дійти висновку, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, ТОВ «Мергель Трейд» наведено не було.

Частинами 1, 6 ст. 140 ГПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на все викладене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ТОВ «Мергель Трейд» про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.136, 138, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мергель Трейд» від 15.08.2023 №2 (вх.№3261/23 від 21.08.2023) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя Кітаєва С.Б.