ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2023 р. Справа №910/9776/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі судового засідання Огірко А.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Михайлова Н.М.

від відповідача: Козуб Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 (повний текст рішення складено 27.02.2023)

у справі №910/9776/22 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи трейд груп"

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"

про стягнення 9 327 868,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи трейд груп" (далі - ТОВ "Енерджи трейд груп") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (далі - АТ "ОГХК") заборгованості у розмірі 5 656 815,35 грн, з яких: 3 858 650,30 грн - основний борг, 851 658,09 грн - пеня, 75 834,91 грн - три проценти річних, 870 672,05 грн - інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021 №ВДТ 1061-315/3-21 в частині оплати спожитої у березні-квітні 2022 року електричної енергії. Крім того, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 25.02.2022 по 19.09.2022 у розмірі 851 658,09 грн згідно з пунктом 5.8 договору, три проценти річних у розмірі 75 834,91 грн та інфляційні втрати в сумі 870 672,05 грн, нараховані на підставі частини 2 статті 625 ЦК України (далі - ЦК України) за період з 25.02.2022 по 19.09.2022.

На стадії підготовчого засідання ТОВ "Енерджи трейд груп" була подана до Господарського суду міста Києва заява від 25.10.2022 №вих./1377 про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 6 336 819,25 грн заборгованості за спожиту в березні-травні 2022 року електричну енергію, 1 774 229,47 грн пені, 125 622,85 грн трьох процентів річних, 1 091 197,08 грн інфляційних втрат. Вказана заява прийнята Господарським судом міста Києва до розгляду як така, що відповідає приписам статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 позов задоволено. Стягнуто з АТ "ОГХК" на користь ТОВ "Енерджі трейд груп" 6 336 819,25 грн основного боргу, 774 229,47 грн пені, 125 622,85 грн трьох процентів річних, 1 091 197,08 грн інфляційних втрат та судовий збір в сумі 139 918,03 грн.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність та розмір заборгованості АТ "ОГХК" за договором про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021 №ВДТ 1061-315/3-21 у сумі 6 336 819,25 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не заперечувались та не були спростовані відповідачем. При цьому, здійснивши перерахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 774 229,47 грн пені, 125 622,85 грн трьох процентів річних та 1 091 197,08 грн інфляційних втрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з`ясування обставин та належної оцінки поданих відповідачем доказів.

Так, відповідач, посилаючись на форс-мажорні обставини спричиненні широкомасштабною агресією російської федерації проти України, зазначає, що рішення місцевого господарського суду щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат є незаконним та необґрунтованим.

Також, у тексті апеляційної скарги міститься клопотання відповідача про поновлення АТ "ОГХК" пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22.

Крім того, разом із апеляційною скаргою відповідачем подано заяву про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 апеляційну скаргу АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9776/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22.

Матеріали справи №910/9776/22 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 12.04.2023.

17.04.2023 суддя Ходаківська І.П. перебувала у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 відмовлено АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржник, у встановлений строк, усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідної заяви. Крім того, до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги долучено нову редакцію апеляційної скарги, у якій відповідач зауважив, що оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат, судового збору та просив скасувати рішення в цій частині.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 задоволено клопотання та поновлено АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 на час апеляційного провадження. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 06.06.2023. Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.06.2023 о 12 год 30 хв.

25.05.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Енерджі трейд груп" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому останнє просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 - без змін.

Так, позивач зазначає, що всі доводи скаржника фактично зводяться до факту військової агресії без обґрунтувань їх впливу на виконання зобов`язань та відсутності коштів для здійснення оплати, що жодним чином не може стати підставою для звільнення від виконання зобов`язання.

Також, ТОВ "Енерджі трейд груп" зауважує, що форс-мажорні обставини тривають і по даний момент, однак, їх існування не завадило скаржнику сплатити частину заборгованості до моменту завершення таких обставин. А, відтак, посилання на наявність форс-мажорних обставин є виключно спробою ухилення від виконання зобов`язання у встановлений договором термін.

07.06.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач зазначив, що в сукупності розмір пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, які задоволені рішенням від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 на користь позивача є несправедливим щодо відповідача, оскільки майновий тягар виплат унеможливить виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар буде невиправдано обтяжливим. Також, скаржник вказує, що в даному випадку невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Крім того, в тексті відповіді на відзив відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку для надання відповіді на відзив у справі №910/9776/22.

08.06.2023 через систему "Електронний суд" позивачем подані письмові пояснення по суті спору, у яких останній також просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

12.06.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, в якому останній, з посиланням на перебування свого представника у відпустці при народженні дитини з 06.06.2023 по 19.06.2023, просить відкласти судове засідання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 розгляд справи №910/9776/22 відкладено на 11.07.2023 о 12 год 30 хв.

Судове засідання 11.07.2023 не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді - Владимиренко С.В. з 03.07.2023 по 14.07.2023 на лікарняному.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 у зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П. з 17.07.2023 по 21.07.2023 у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 справу №910/9776/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А. Розгляд апеляційної скарги АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 призначено на 15.08.2023 о 13 год 00 хв.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2023 у зв`язку із перебуванням суддів Корсака В.А. та Євсікова О.О., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках з 14.08.2023 по 27.08.2023, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2023 справу №910/9776/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2023 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.08.2023 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні 15.08.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 залишити без змін.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку для надання відповіді на відзив у справі №910/9776/22 колегія суддів дійшла висновку про залишення його без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами та труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №911/2130/21.

Відповідач в порушення вимог статті 119 ГПК України не навів та не довів суду відповідними доказами неможливості вчасно подати до суду апеляційної інстанції відповіді на відзив, строк на подачу якої встановлено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 до 06.06.2023.

За таких обставин, відповідь відповідача на відзив підлягає залишенню без розгляду на підставі частини 2 статті 118 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 оскаржується відповідачем в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, а тому враховуючи вимоги частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29.12.2021 між ТОВ "Енерджі трейд груп" (постачальник) та АТ "ОГХК" (споживач) укладений договір про постачання електричної енергії споживачу №ВДТ 1061-315/3-21 за умовами якого постачальник передає "електричну енергію" код 09310000 за ДК 021:2015 споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 2.1 договору).

Ціна договору становить 296 921 628,00 грн, в тому числі ПДВ 49 486 938,00 грн (пункт 2.3 договору).

Відповідно до пункту 2.4 договору його ціна може бути змінена у випадку зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу споживання електричної енергії споживачем.

Згідно з пунктом 3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є 01.01.2022.

За умовами пункту 3.5 договору обсяг споживання електричної енергії на розрахунковий період визначається шляхом подання, у періоді що передує розрахунковому, споживачем постачальнику заявки, в строк вказаний у комерційній пропозиції, що є додатком №1 до цього договору. Заявка має містити дані щодо обсягів споживання електроенергії споживачем у наступному розрахунковому періоді.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.3, 5.4 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за вартістю, що визначаються відповідно до механізму визначення вартості електричної енергії, що є додатком №3 до цього договору. Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках на оплату електричної енергії за цим договором. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що оплата вартості обсягів споживання електроенергії здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у терміни, визначені у комерційній пропозиції, що є додатком №1 до цього договору. Оплата рахунків постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у терміни, визначені у комерційній пропозиції, що є додатком №1 до цього договору, та не може бути меншим 5 банківських днів з моменту отримання рахунку споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок, строки оплати та банківські реквізити постачальника, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних вебсайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Згідно з пунктом 5.7 договору постачальник включно до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оформлює акт приймання-передавання електричної енергії за місяць, та в цей же строк надає його споживачу у 2 примірниках. Разом з актом прийняття-передавання електричної енергії постачальник надає рахунок на оплату фактично використаної електричної енергії з урахуванням здійснених передоплат та розрахунки фактичної ціни електричної енергії за результатами погодинного споживання споживача в розрахунковому періоді. Споживач протягом 5 робочих днів з дати отримання актів прийняття-передавання електричної енергії зобов`язується направити постачальнику один примірник оригіналу акта прийняття-передавання електричної енергії, підписаний в установленому порядку або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта прийняття-передавання електричної енергії.

За умовами пункту 5.11 договору спосіб здійснення оплати за послугу з розподілу електричної енергії визначається відповідно до комерційної пропозиції, що є додатком №1 до цього договору.

Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору (підпункт 1 пункту 6.2 договору).

Цей договір набирає чинності з 01.01.2022 та діє до 30.06.2022 включно, а в частині розрахунків договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами (пункт 14.1 договору).

У додатку №1 до договору, зокрема, пункті 4 сторони погодили умови розрахунків:

- до 25-го числа місяця, що передує розрахунковому періоду в розмірі 40% орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період;

- до 10-го числа розрахункового періоду в розмірі 40% орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період;

- до 20-го числа розрахункового періоду в розмірі 10% орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період;

- остаточний розрахунок за поставлену постачальником споживачу електричну енергію в розрахунковому періоді визначається на підставі акта прийняття-передавання електричної енергії, отриманого споживачем та здійснюється протягом 120 днів після його підписання. Розмір платежу визначається, як різниця між вартістю електричної енергії, зазначеної в акті прийняття-передавання електричної енергії та сумою здійснених споживачем попередніх платежів за розрахунковий період.

Якщо сума здійснених споживачем попередніх оплат перевищує вартість вказаної в акті прийняття-передавання електричної енергії, надлишок перерахованих грошових коштів зараховується як попередня оплата на наступний розрахунковий період або повертається споживачу за його вимогою впродовж 5 банківських днів з дня надходження даної вимоги постачальнику від споживача.

Постачальник здійснює розрахунок необхідного рівня оплати вартості електричної енергії та не пізніше 23 числа місяця, що передує розрахунковому, надає рахунок на повну вартість замовленого обсягу електричної енергії за ціною, розрахованою, виходячи з заявленого погодинного обсягу споживання та цін РДН для кожної години - за період з 01 по 20 число місяця, що передує місяцю постачання.

Для першого розрахункового періоду по договору орієнтовна вартість прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на перший розрахунковий період, для здійснення попередньої оплати, розраховується як добуток прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період на суму середньозваженої ціни електричної енергії за попередній місяць на ринку "добу наперед" (що визначена ДП "Оператор ринку" та розміщена на його офіційному вебсайті), величини маржинального прибутку (вартість послуг) постачальника електричної енергії та відповідного тарифу на послугу з передачі електричної енергії.

Як про це вказує позивач та що у свою чергу встановлено судом, на виконання договору постачальник здійснив постачання електричної енергії споживачу у січні-червні 2022 року на загальну суму 163 137 817,28 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), а саме:

Січень 2022 року:

Орієнтовна вартість прогнозованого обсягу - 37 100 950,43 грн (замовлений обсяг 10272390,0000 кВт год), рахунок на оплату від 29.12.2021 №108467.

Фактично поставлено електричної енергії 7648553,0000 кВт год на суму 27 094 998,84 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії від 31.01.2022 №3.

До 29.12.2021 споживач мав сплатити 14 840 380,17 грн; 29.12.2021 споживачем сплачено 3 000 000,00 грн; 30.12.2021 сплачено 11 840 380,17 грн.

До 10.01.2022 споживач мав сплатити 14 840 380,17 грн; 06.01.2022 сплачено 14 840 380,17 грн.

До 20.01.2022 споживач мав сплатити 3 710 095,04 грн; 19.01.2022 сплачено 3 710 095,04 грн.

Розмір переплати складає 6 295 856,54 грн, зараховано в оплату за лютий 2022 року.

Лютий 2022 року:

Орієнтовна вартість прогнозованого обсягу 33 418 251,70 грн (замовлений обсяг 9408805,0000 кВт год), рахунок на оплату від 24.01.2022 №112096.

Фактично поставлено електричної енергії 9517821,0000 кВт год на суму 26 873 492,10 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії від 28.02.2022 №0 та корегуючим актом від 25.05.2022 №2 до акта приймання-передачі електричної енергії від 28.02.2022 №0.

До 25.01.2022 споживач мав сплатити 13 367 300,68 грн; зараховано переплати 6 295 856,54 грн, здійсненої у січні 2022 року; 25.01.2022 споживачем сплачено 13 367 301,14 грн.

До 10.02.2022 споживач мав сплатити 13 367 300,68 грн; 09.02.2022 сплачено 13 367 301,14грн.

До 20.02.2022 споживач мав сплатити 3 341 825,17 грн; 09.02.2022 сплачено 1 670 912,64 грн; 10.02.2022 сплачено 1 670 912,64 грн.

Переплата за лютий 2022 року склала 9 498 792,00 грн.

Березень 2022 року:

Орієнтовна вартість прогнозованого обсягу 28 436 315,77 грн (замовлений обсяг 10577023,0000 кВт год), рахунок на оплату від 23.02.2022 №115852.

Фактично поставлено електричної енергії 9409041,0000 кВт год на суму 29 749 407,60 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії від 31.03.2022 №4.

До 25.02.2022 споживач мав сплатити 11 374 526,31 грн; зараховано переплати 9 498 792,00 грн, сплаченої у лютому 2022 року. 28.02.2022 сплачено 11 374 526,31 грн.

До 10.03.2022 споживач мав сплатити 11 374 526,31 грн; 14.03.2022 сплачено 2 000 000,00 грн.

До 20.03.2022 споживач мав сплатити 2 843 631,58 грн; 15.03.2022 сплачено 2 000 000,00 грн; 18.03.2022 сплачено 3 000 000,00 грн. 21.03.2022 сплачено 346 074,72 грн.

До 29.07.2022 споживач мав сплатити 1 530 014,57 грн; 14.07.2022 сплачено 1 140 000,46 грн (платіжне доручення №6704 на суму 11 558 022,08 грн, з них 1 140 000,46 грн зараховано в якості оплати за електричну енергію спожиту у березні 2022 року).

Залишок заборгованості - 390 014,11 грн, термін прострочення заборгованості - 88 днів.

Квітень 2022 року:

Орієнтовна вартість прогнозованого обсягу 27 701 232,94 грн (замовлений обсяг 9258503,0000 кВт год), рахунок на оплату від 23.03.2022 №119825.

Фактично поставлено електричної енергії 8 989 900,0000 кВт год на суму 28 399 746,24 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії від 30.04.2022 №0.

До 25.03.2022 споживач мав сплатити 11 080 493,18 грн; 29.03.2022 сплачено 5 000 000,00 грн, термін прострочення зобов`язання у розмірі 11 080 493,18 грн складає 3 дні; 31.03.2022 сплачено 1 500 000,00 грн, термін прострочення зобов`язання у розмірі 6 080 493,18 грн складає 1 день; 05.04.2022 сплачено 4 580 493,18 грн, термін прострочення зобов`язання у розмірі 4 580 493,18 грн складає 4 дні.

До 10.04.2022 споживач мав сплатити 11 080 493,18 грн; 22.04.2022 сплачено 11 080 493,18 грн, термін прострочення зобов`язання у розмірі 11 080 493,18 грн складає 11 днів;

До 20.04.2022 споживач мав сплатити 2 770 123,29 грн; 29.04.2022 сплачено 2 770 123,29 грн, термін прострочення виконання зобов`язання у розмірі 2 770 123,29 грн складає 8 днів;

До 28.08.2022 споживач мав сплатити 3 468 636,59 грн - сплачено не було.

Залишок заборгованості 3 468 636,59 грн, термін прострочення виконання зобов`язання - 89 днів.

Травень 2022 року:

Орієнтовна вартість прогнозованого обсягу 29 517 733,18 грн (замовлений обсяг 9 840 327,0000 кВт год), рахунок на оплату від 21.04.2022 №123183.

Фактично поставлено електричної енергії 9264944,0000 кВт год на суму 29 044 128,80 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії від 31.05.2022 №9.

До 25.04.2022 споживач мав сплатити 11 807 093,27 грн; 29.04.2022 сплачено 4 093 943,34 грн, термін прострочення зобов`язання у сумі 11 807 093,27 грн складає 3 дні; 06.05.2022 сплачено 4 300 000,00 грн, термін прострочення зобов`язання у розмірі 7 713 149,93 грн складає 6 днів, термін прострочення зобов`язання у розмірі 3 413 149,93 грн складає 20 днів (оплата 27.05.2022).

До 10.05.2022 споживач мав сплатити 11 807 093,27 грн; 27.05.2022 сплачено 18 172 016,92 грн, термін прострочення зобов`язання у розмірі 11 807 093,27 грн складає 16 днів.

До 20.05.2022 споживач мав сплатити 2 951 773,32 грн - кошти не сплачено; термін прострочення зобов`язання у розмірі 2 951 773,32 грн складає 131 день.

До 28.09.2022 споживач мав сплатити 2 478 168,95 грн - суми сплачено не було.

Залишок заборгованості за електричну енергію, поставлену у травні 2022 року - 2 478 168,54 грн.

Червень 2022 року:

Орієнтовна вартість прогнозованого обсягу 28 859 054,38 грн (замовлений обсяг 9299919,000 кВт год), рахунок на оплату від 27.05.2022 №126384.

Фактично поставлено електричної енергії 6536842,0000 кВт год на суму 21 976 043,70 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії від 30.06.2022 №4.

До 25.05.2022 споживач мав сплатити 11 558 021,75 грн; 27.05.2022 сплачено 11 558 022,08 грн, термін прострочення зобов`язання у розмірі 11 558 021,75 грн складає 1 день.

До 10.06.2022 споживач мав сплатити 11 558 021,75 грн; 14.07.2022 сплачено 11 558 022,08 грн (платіжне доручення №6704 на суму 11 558 022,08 грн, з них 1 140 000,46 грн зараховано в якості оплати за електричну енергію спожиту у березні 2022 року), термін прострочення виконання зобов`язання у розмірі 11 558 021,75 грн складає 33 дні.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ "Енерджи трейд груп" посилається на те, що відповідач у період з березня по травень 2022 року не виконав свої зобов`язання з повної оплати поставленої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2021 №ВДТ 1061-315/3-21, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) у розмірі 6 336 819,23 грн. Крім того, позивачем нараховано 1 774 229,47 грн пені, 125 622,85 грн трьох процентів річних та 1 091 197,08 грн інфляційних втрат.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За приписами частини 1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Статтею 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів. Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" та пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 ГК України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Так, слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 6 336 819,25 грн основного боргу. В цій частині рішення суду першої інстанції скаржником не оскаржується і відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України не переглядається судом апеляційної інстанції.

Розглянувши вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені та компенсаційних виплат, суд за наслідками апеляційного розгляду, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, сторонами погоджено вартість електричної енергії згідно з рахунками: від 29.12.2021 №108467 за січень 2022 року; від 24.01.2022 №112096 за лютий 2022 року; від 23.02.2022 №115852 за березень 2022 року; від 23.03.2022 №119825 за квітень 2022 року; від 21.04.2022 №123183 за травень 2022 року; від 27.05.2022 №126384 за червень 2022 року шляхом підписання актів купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2022 №3, від 28.02.2022 №0 та корегуючого акта від 25.05.2022 №2 до актів приймання-передачі електричної енергії від 28.02.2022 №0, від 31.03.2022 №4, від 30.04.2022 №0, від 31.05.2022 №9 та від 30.06.2022 №4.

Отже, оплата спожитої енергії повинна бути здійснена згідно з виставленими рахунками та підписаними актами споживачем - АТ "ОГХК".

Виходячи із наведених вище положень договору, сторонами погоджено строк оплати наданих послуг з передачі електричної енергії. Однак, відповідач в порушення договірних зобов`язань оплату переданої позивачем електричної енергії здійснював з порушенням строків та розмірів оплати, внаслідок чого у АТ "ОГХК " й утворилась заборгованість щодо спожитої електричної енергії перед ТОВ "Енерджі трейд груп".

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох процентів річних в сумі 125 622,85 грн та інфляційних втрат в розмірі 1 091 197,08 грн, погоджується з розрахунком позивача, у зв`язку з чим вищенаведені компенсаційні виплати підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного рішення помилково зазначено, що до стягнення з відповідача підлягає сума пені у розмірі 774 229,47 грн. Разом із тим, оскільки позов задоволено у повному обсязі вірною сумою, яка підлягає стягненню з відповідача є 1 774 229,47 грн, а не 774 229,47 грн, як помилково зазначив суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами пункту 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Положеннями пункту 4 статті 231 ГК України визначено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 ГК України).

За умовами пункту 5.8 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Разом із тим, преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Колегією суддів враховано, що згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, погоджується з розрахунком позивача. Водночас колегією суддів встановлено, що позивачем у заявленій до стягнення сумі пені допущено помилку, оскільки і за розрахунком позивача, і за розрахунком суду, сума яка підлягає стягненню з відповідача становить 1 758 397,17 грн, у той час як у задоволенні пені у розмірі 15 832,30 грн слід відмовити.

Посилання скаржника на звільнення від відповідальності у зв`язку із військовою агресії росії проти України, відхиляється колегією суддів з огляду на таке.

За приписами статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з пунктом 13.1 договору при настанні обставин непереборної сили (обставин форс-мажору), тобто неможливості повного або часткового виконання будь-якою із сторін зобов`язань по цьому договору внаслідок обставин непереборної сили, а саме: пожежі, стихійного лиха, урядових заборон, блокади, війни, військових дій будь-якого характеру або інших незалежних від сторін обставин, термін (строк) виконання зобов`язань продовжується (переноситься) на такий термін (строк), на протязі якого будуть діяти вищевказані обставини та їх наслідки. Сторона, для якої наступили обставини непереборної сили, зобов`язана письмово протягом 5 робочих днів з моменту настання цих обставин повідомити іншу сторону про це, вказати орієнтовний термін (строк) дії обставин непереборної сили, а також вжити заходів для зменшення заподіяння збитків другій стороні.

Відповідно до пункту 13.3 договору факт настання обставин непереборної сили повинен підтверджуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональною Торгово-промисловою палатою.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про настання обставин непереборної сили та неможливість у зв`язку із цим виконати договірні зобов`язання, як обумовлено пунктом 13.1 договору, і матеріали справи доказів протилежного не містять.

При цьому, обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракта, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що адресований "Всім кого це стосується", згідно якого на підставі статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракта, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі №913/20/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.

Тобто, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Саме по собі посилання відповідача на наявність листа ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Отже, окрім наявності обставин непереборної сили, для звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе за договором зобов`язань відповідач має довести, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості виконання ним обов`язків з оплати спожитої у березні-травні 2022 року електричної енергії, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставини відповідачем до матеріалів справи долучено не було.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 в контексті спірних правовідносин не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме за договором про постачання електричної енергії споживачу, а матеріали справи не містять відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором, який би і підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань за договором.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції оцінивши наявні у матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, дійшов висновку, що скаржником не доведено об`єктивної неможливості виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу з незалежних від нього обставин, у зв`язку з чим обумовлені як законом, так і договором підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань за договором відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі "Салов проти України" від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі "Hirvisaari v. Finland"). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі "Ruiz Torija v. Spain").

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповідні на доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм права, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 в частині стягнення 15 832,30 грн пені, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Слід зазначити, що оскільки колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції помилково зазначив, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 774 229,47 грн, замість вірної суми 1 774 229,47 грн, з відповідача підлягає стягненню до Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 22 432,87 грн. Однак оскільки згідно з платіжною інструкцією від 04.05.2023 №3943, наданої відповідачем у підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги, наявна переплата у сумі 3 091,03 грн, то з відповідача до Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 19 341,84 грн.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судовий збір за подання позову підлягає стягненню пропорційно задоволених позовних вимог.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги АТ "ОГХК" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" АТ "ОГХК" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи трейд груп" 15 832,30 грн пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 залишити без змін.

4. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/9776/22 викласти у наступній редакції: "Стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, місто Київ, вулиця Сурікова, будинок 3; ідентифікаційний код 36716128) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" (01010, місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 6; ідентифікаційний код 36716332) основний борг в сумі 6 336 819 (шість мільйонів триста тридцять шість тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн 25 коп., пеню в сумі 1 758 397 (один мільйон сімсот п`ятдесят вісім тисяч триста дев`яносто сім) грн 17 коп., три проценти річних в сумі 125 622 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять дві) грн 85 коп., інфляційні втрати в сумі 1 091 197 (один мільйон дев`яносто одну тисячу сто дев`яносто сім) грн 08 коп. та судовий збір в сумі 139 680 (сто тридцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн 55 коп. В решті позовних вимог відмовити.".

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, місто Київ, вулиця Сурікова, будинок 3; ідентифікаційний код 36716128) в дохід Державного бюджету України 19 341 (дев`ятнадцять тисяч триста сорок одну) грн 84 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" (01010, місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 6; ідентифікаційний код 36716332) на користь Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, місто Київ, вулиця Сурікова, будинок 3; ідентифікаційний код 36716128) 356 (триста п`ятдесят шість) грн 23 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

8. Матеріали справи №910/9776/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.08.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська