СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Харків Справа № 922/1390/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - Бочаров Д.Є. на підставі ордеру серії ВІ №1156280 від 19.07.2023,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" (вх.№1150Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2023, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Бураковою А.М., дата складання повного тексту ухвали - 01.06.2023, у справі №922/1390/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+", м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень", м. Харків,

про стягнення 43 556 012, 09грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.06.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" про забезпечення позову від 30.05.2023 задоволено частково; постановлено до вирішення справи №922/1390/23 по суті вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень", які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк", а також на всіх інших рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" в межах суми позову 43 556 012, 09грн; в решті заяви відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Сума заборгованості у розмірі 43 556 012, 09грн є великою; не бажання відповідача протягом тривалого часу у добровільному порядку погасити її дає вагомі підстави вважати, що останній під час розгляду справи у суді, маючи на меті ухилитися від погашення наявної перед позивачем заборгованості, зможе здійснити продаж/перереєстрацію наявного у нього майна, а також вчинити заходи, спрямовані на приховання наявних у нього грошей та майна за допомогою яких, за результатом розгляду справи у суді, можуть бути задоволені позовні вимоги позивача.

Разом з цим суд першої інстанції зазначив, що враховуючи неможливість встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень", і які знаходяться на його банківських рахунках, для задоволення вимог про стягнення 43 556 012, 09грн доцільно накласти арешт не тільки на грошові кошти ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень", які знаходяться на його банківських рахунках, а й на майно ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень", у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень", які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк", а також на всіх інших рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" саме в межах суми позову 43 556 012, 09грн.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду від 01.06.2023, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2023 року у справі №922/1390/23 про забезпечення позову та ухвалити нову про відмову у задоволенні заяви позивача.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідач має у своїй власності 17 транспортних засобів (рухоме майно), що використовується ним у своїй діяльності з метою отримання прибутку; згідно зі звітом відповідача про фінансовий результат за 2022 рік, загальний чистий дохід від діяльності становить 357, 6тис.грн. Арешт коштів, як зазначає апелянт, значно перевищує суму доходів відповідача, призведе до неможливості провадження ним подальшої господарської діяльності та унеможливить виконання ним своїх зобов`язань перед працівниками, бюджетом та контрагентами.

Апелянт вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини ймовірності того, що майно відповідача або грошові кошти можуть зникнути шляхом відчуження/пошкодження або "виведення".

На думку відповідача, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду в даній справі в разі задоволення позову.

Відповідач зазначає, що позивач не звертався до нього із заявами (вимогами), пропозиціями, претензіями про погашення боргу, що підтверджується недолученням позивачем таких заяв та доказів їх відправки до заяви позивача про забезпечення позову.

Натомість, як вказує апелянт, він здійснював позивачу оплати за договором.

Апелянт вважає, що посилання позивача на існування судових рішень про стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" не свідчить про існування ризику утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову у цій справі; суми за судовими рішеннями є незначними.

Крім того, апелянт посилається на те, що вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача навпаки можуть призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності та, в свою чергу, погіршення майнового стану апелянта; арешт банківських рахунків відповідача ставить під загрозу виконання ним робіт за укладеними з контрагентами договорами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 01.08.2023) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2023 у справі №922/1390/23; встановлено позивачу строк до 20.07.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 20.07.2023 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на "02" серпня 2023 р. о 15:30год.; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "02" серпня 2023 о 15:30 годині, провести в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.

19.07.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що згідно відомостей фінансових звітностей ТОВ "ДБК "Уровень" за 2019-2022 роки, останнє не є підприємством з низьким рівнем доходності і малою кількістю активів, а навпаки є високоприбутковим підприємством, яке протягом 2022 року за умов розпочатої рф повномасштабної збройної агресії проти України зберегло здатність здійснювати прибуткову діяльність з можливістю отримання доходів на довоєнному рівні, що, у свою чергу, свідчить про існування у відповідача фінансових спроможностей на рівні, необхідному для здійснення власної господарської діяльності.

Позивач зазначає, що останній платіж з погашення заборгованості відповідач здійснив 03.09.2021, хоча підприємство мало фінансові спроможності здійснити повний і остаточний розрахунок з позивачем, що зокрема підтверджується наявними у фінансовій звітності відповідача відомостями.

Як вказує позивач, в рамках справи №922/1390/23 відповідач у категоричній формі почав заперечувати факти поставок за укладеним сторонами у справі договором, не визнає наявні накладні, акти звірок, податкові накладні та здійснені часткові оплати; також позивачем був заявлений зустрічний позов про визнання договору поставки недійсним. Зазначене, на думку позивача, свідчить про не визнання боргу та про не бажання здійснити його погашення.

Крім того, позивач посилається на те, що після відкриття провадження у справі №922/1390/23 та застосування заходів забезпечення позову ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.07.2023 за заявою ФОП Бойченка В.М. було відкрито провадження у справі №922/2590/23 про банкрутство ТОВ "ДБК "Уровень"; арбітражним керуючим було призначено Волторніста С.І., який працює із представником відповідача - адвокатом Гангою Д.Г. в одному адвокатському об`єднанні.

Усе зазначене, на думку позивача, свідчить як про "недобросовісну" поведінку відповідача та його представників, так і про "існування реальних ризиків" того, що за відсутності застосованих заходів забезпечення позову представниками відповідача можуть бути вчинені дії, спрямовані на ухилення від погашення наявної перед позивачем заборгованості шляхом перереєстрації, продажу, приховання належного підприємству майна тощо.

Щодо наявності судових справ за участю ТОВ "ДБК "Уровень", позивач зазначає, що саме факт їх наявності свідчить про системне не бажання відповідача у позасудовому порядку добровільно здійснювати погашення реально існуючих заборгованостей перед контрагентами, а відтак, є самостійною підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Щодо доводів відповідача про перешкоджання його господарській діяльності внаслідок накладення арештів на його рахунки, позивач зазначає, що саме право позивача було обмежено протягом тривалого часу стосовно володіння, користування та розпорядження грошовими коштами у розмірі вартості отриманих відповідачем, але неоплачених, товарів, що, у свою чергу, створило для позивача перешкоди у здійсненні власної господарської діяльності та призвело до погіршення майнового стану підприємства.

Поряд з цим, як вказує позивач, застосований оскаржуваною ухвалою суду захід забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів та майна відповідача на суму позовних вимог не позбавив останнього можливості користуватися власним майном.

З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2023 - без змін.

Одночасно позивач зазначає, що ним були понесені судові витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, зокрема, витрати на отримання професійної правничої допомоги адвоката, розрахунок яких буде надано суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

До початку судового засідання 02.08.2023 від арбітражного керуючого Волторніста С.І. - розпорядника майна ТОВ "ДБК "Уровень" у справі №922/2590/23 про банкрутство останнього надійшла заява про залучення арбітражного керуючого в якості третьої особи та відкладення розгляду справи.

Також від представника ТОВ "ДБК "Уровень" - адвоката Сичова А.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги.

Посилається на те, що у даній справі 04.07.2023 відбулась заміна представника апелянта - адвоката Ганги Д.Г. внаслідок розірвання договору про правову допомогу; 10.07.2023 відповідач уклав договір про правову допомогу з адвокатом Сичовим А.Ю. Однак, новий представник не може прибути в судове засідання, оскільки має взяти участь в судовому засіданні 02.08.2023 о 09:00год. в Ленінському районному суді Полтавської області.

Як зазначає адвокат, внаслідок віддаленості міст розгляду справ та постійних повітряних тривог, він може не встигнути на засідання у цій справі.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 02.08.2023 представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2023 - без змін.

Відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Розглянувши заяву арбітражного керуючого Волторніста С.І. - розпорядника майна ТОВ "ДБК "Уровень" у справі №922/2590/23 про банкрутство останнього про залучення арбітражного керуючого в якості третьої особи та відкладення розгляду справи, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Арбітражний керуючий Волторніст С.І., звертаючись із заявою про залучення його в якості третьої особи, не посилається, при цьому, на жодні обставини щодо впливу оскаржуваної ухвали на права або обов`язки саме заявника.

Поряд з цим, судова колегія враховує, що на момент постановлення судом оскаржуваної ухвали від 01.06.2023, щодо ТОВ "ДБК "Уровень" ще не було відкрито провадження у справі №922/2590/23 про банкрутство, тобто, обставини щодо банкрутства останнього, призначення розпорядником майна ТОВ "ДБК "Уровень" - арбітражного керуючого Волторніста С.І. ще не існували, і не враховувались судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову, що є предметом апеляційного перегляду.

З огляду на викладене, судова колегія відмовляє у задоволенні заяви арбітражного керуючого Волторніста С.І. про залучення його в якості третьої особи, і відповідно, залишає без розгляду вимогу про відкладення розгляду справи, як таку, що заявлена особою, яка не є учасником справи.

Розглянувши клопотання представника ТОВ "ДБК "Уровень" - адвоката Сичова А.Ю. про відкладення розгляду скарги, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Однак, дослідивши викладені представником відповідача у клопотанні про відкладення розгляду скарги причини його неявки в судове засідання, суд не визнає їх поважними, виходячи з такого.

По-перше, відповідно до статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Строк розгляду скарги у даній справі спливає 02.08.2023, тобто, безпосередньо у день судового засідання.

Натомість, згідно доводів адвоката Сичова А.Ю., договір про надання правової допомоги був укладений ним з відповідачем ще 10.07.2023, тобто, адвокат завчасно був обізнаний щодо розгляду скарги 02.08.2023 судом апеляційної інстанції у справі №922/1390/23 і мав можливість скласти свій робочий графік та вчинити процесуальні дії з тим, щоб забезпечити свою участь у судовому засіданні.

Зокрема, адвокат зазначає, що бере участь у судовому засіданні Ленінського районного суду Полтавської області 02.08.2023 о 09:00год.

Однак, судова колегія зазначає, що у даній справі №922/1390/23 розгляд скарги був призначений на 15:30год. 02.08.2023.

Відтак, адвокат міг взяти участь у судовому засіданні у справі №922/1390/23 у режимі відеоконференції, однак, адвокат відповідача з таким клопотанням до суду навіть не звертався.

Отже, необґрунтованими є посилання адвоката на те, що він імовірно може не встигнути в судове засідання у справі №922/1390/23.

По-друге, відповідач, будучи обізнаним про розгляд його апеляційної скарги і у разі, якщо він мав бажання, щоб його представник взяв участь у судовому засідання, не був позбавлений права і можливості відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України забезпечити участь іншого свого представника у даній справі.

Поряд з цим, явка представників сторін у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою; неявка представників сторін, повідомлених про час, дату та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду скарги, про що сторони були повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 у даній справі.

З огляду на викладене, судова колегія відмовляє представнику апелянта - адвокату Сичову А.Ю. у задоволенні клопотання про відкладення розгляду скарги.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, неявка у судове засідання представника апелянта не перешкоджає розгляду скарги, з огляду на встановлений статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" про стягнення заборгованості за договором поставки №2020/П/16/1 від 27.02.2020 у розмірі 43 556 012, 09грн, що складається з: основного боргу у розмірі 8 225 630, 20грн; пені за несвоєчасне виконання обов`язків з розрахунку у розмірі 5 059 978, 76грн; річних відсотків у розмірі 4 417 046, 61грн; інфляційних збитків у розмірі 3 768 123, 43грн; товарного кредиту у розмірі 22 085 233, 09грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору та судові витрати, яких зазнав позивач, у зв`язку з розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх зобов`язань по здійсненню повних (остаточних) розрахунків за поставлені у період з 11.03.2020 по 04.12.2020 товари згідно договору поставки № 2020/П/16/1 від 27.02.2020, укладеного між сторонами.

30.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" надало до суду заяву про забезпечення позову, з урахуванням доповнень до заяви від 01.06.2023, згідно якої просить суд забезпечити позов по справі шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на належних Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" банківських рахунках, у тому числі і на рахунку НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк", та на усе належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" майно.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що впродовж 2021-2023 років Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" неодноразово здійснювалися спроби досудового врегулювання існуючого спору шляхом звернення до відповідача з пропозиціями добровільного погашення існуючої у останнього за договором поставки №2020/П/16/1 від 27.02.2020 заборгованості, однак намагання Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" із досудового врегулювання спору представниками відповідача були проігноровані; на телефонні дзвінки представників позивача ніхто з представників відповідача не відповідав; особистих зустрічей представники відповідача із представниками позивача уникали; поштова кореспонденція представниками відповідача не отримувалася, а отримана залишилася без відповідей. Існуюча у ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" перед ТОВ "Паркінг+" заборгованість, розмір якої станом на теперішній час становить 43 556 012, 09грн є великою та у декілька разів перевищує розмір статутного (складеного) капіталу ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень", який згідно наявних у відкритому доступі відомостей Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань становить 9 285 700, 00грн, що з урахуванням також наявних у відкритому доступі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень", що не зареєстровано жодного об`єкта нерухомого майна, свідчить про існування реальної загрози не виконання ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" прийнятого за результатом розгляду справи рішення суду щодо погашення наявної перед ТОВ "Паркінг+" заборгованості.

Окрім того, позивач в обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що згідно наявних на сайті Судової влади України та у Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей вбачається, що протягом останнього року з позовними заявами про стягнення з ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" наявної заборгованості також зверталися ТОВ "Шинтех Плюс" (справа № 922/358/23) та ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" (справа №922/1001/22), позовні вимоги яких рішеннями Господарського суду Харківської області від 07.04.2023 у справі № 922/358/23 та від 08.11.2022 у справі № 922/1001/22 задоволені у повному обсязі.

Дані обставини, на думку позивача, свідчать про систематичний характер відмови ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" від добровільного виконання обов`язків по погашенню наявних у останнього заборгованостей, а також на існування реальних загроз, як щодо можливості здійснення представниками ТОВ "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" дій, спрямованих на приховання наявних у підприємства грошових коштів та майна з метою ухилення від погашення за рішенням суду наявної перед ТОВ "Паркінг+" заборгованості, що свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову по справі №922/1390/23 в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання прийнятого судом рішення.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Питання забезпечення позову врегульовані главою 10 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 вказано, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

У даному випадку позивач звернувся з вимогами майнового характеру: про стягнення заборгованості за договором поставки №2020/П/16/1 від 27.02.2020 у розмірі 43 556 012, 09грн, що складається з: основного боргу у розмірі 8 225 630, 20грн; пені за несвоєчасне виконання обов`язків з розрахунку у розмірі 5 059 978, 76грн; річних відсотків у розмірі 4 417 046, 61грн; інфляційних збитків у розмірі 3 768 123, 43грн; товарного кредиту у розмірі 22 085 233, 09грн.

Отже, у спірних правовідносинах необхідно застосовувати та досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Судова колегія зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №911/3871/17.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що ціна позову у даній справі є дійсно значною - 43 556 012, 09грн заборгованості.

Згідно наявних у матеріалах справи документів, зокрема копій фінансової звітності відповідача, обсяг загального річного доходу ТОВ "ДБК "Уровень" склав 7 861, 2тис.грн (в умовах повномасштабного вторгнення рф на територію України); обсяг загального річного доходу ТОВ "ДБК "Уровень" за 2019-2021 роки становив від 24 482, 4тис.грн та до 56 995, 1тис.грн.

Поряд з цим, згідно наданої апелянтом фінансової звітності станом на 31.12.2022 вартість власних активів відповідача становить 19 776, 4тис.грн.

З наведеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає доречними доводи позивача, що відповідач не є підприємством з низьким рівнем доходності і малою кількістю активів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності; зазначене може в майбутньому утруднити виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Позивач посилається на не бажання відповідача протягом тривалого часу у добровільному порядку погасити заборгованість; як вказує позивач, останній платіж з погашення заборгованості було здійснено відповідачем 03.09.2021; товар був поставлений у період з 11.03.2020 по 04.12.2020.

В апеляційній скарзі апелянт підтвердив, у ще у період 2020-2021 років він здійснював позивачу оплати.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що зазначене дає вагомі підстави вважати, що останній під час розгляду справи у суді, маючи на меті ухилитися від погашення наявної перед позивачем заборгованості, може здійснити продаж/перереєстрацію наявного у нього майна, а також заходи, спрямовані на приховання наявних у нього грошей та майна за допомогою яких, за результатом розгляду справи у суді, можуть бути задоволені позовні вимоги позивача.

Таким чином, наявний зв`язок між заходом забезпечення позову, а саме, накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача у межах суми ціни позову і предметом позовної вимоги, зокрема, такий захід забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Поряд з цим, як вказує позивач, відповідач у межах справи №922/1390/23 заперечує факти поставки, не визнає наявні видаткові накладні, акти звірок, податкові накладні; також відповідач заявив зустрічний позов про визнання договору поставки №2020/П/16/1 від 27.02.2020 недійсним.

Отже, поведінка відповідача є суперечливою.

Суд погоджується з доводами позивача, що наявність судових справ за участю ТОВ "ДБК "Уровень", в яких стягнуті грошові кошти з останнього, свідчить про системне не бажання відповідача у позасудовому порядку добровільно здійснювати погашення реально існуючих заборгованостей перед контрагентами.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову з метою недопущення перереєстрації прав на майно відповідача та його відчуження жодним чином не створює перешкоди та обмеження можливостей ТОВ "ДБК "Уровень" як власника користуватися цим майном.

Тобто, захід забезпечення позову, який був застосований судом, а саме, накладення арешту на майно відповідача в межах суми ціни позову, жодним чином не обмежують апелянта у праві володіти та користуватися майном, а апелянтом не доведено з наданням відповідних належних та допустимих доказів, яким саме чином накладений оскаржуваною ухвалою арешт майна обмежує його можливість здійснювати господарську діяльність шляхом користування майном.

Відповідач не позбавлений права виконання підрядних робіт за укладеними договорами, копії яких додані апелянтом до апеляційної скарги; арешт грошових коштів та майна був здійснений в межах суми позовних вимог, а не на усе майно ТОВ "ДБК "Уровень", перелік якого до апеляційної скарги апелянтом не надано.

Разом з тим, із доданих до апеляційної скарги копій договорів №14/12/22 від 14.12.2022, №03/04-23 від 03.04.2023 (строк договору до 31.12.2024) не вбачається конкретних строків виконання відповідачем робіт як підрядника.

За договором №790 від 01.10.2020 період виконання робіт жовтень 2020 - грудень 2023 року; доказів, які ще роботи за цим договором не виконані, апелянтом суду не надано; як і не вбачається, що для закінчення виконання робіт за цим договором відповідачу необхідно придбавати певні матеріали. Те ж саме стосується і договору про закупівлю №918 від 05.11.2020, відповідно до якого періодом виконання робіт є листопад 2020 року - грудень 2023 року, а також договору №776 від 29.09.2021 (період виконання робіт з вересня 2021 року по грудень 2023 року).

При цьому, слід зазначити, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер до ухвалення рішення щодо суті спору.

Поряд з цим, доречними є доводи позивача, що звернення ним з позовом та заявою про забезпечення позову до суду було продиктовано тривалим простроченням з боку ТОВ "ДБК "Уровень" виконання своїх зобов`язань з оплати придбаних, згідно договорів поставки №2020/П/16/1 від 27.02.2020 товарів, внаслідок чого, як зазначає позивач, саме відповідачем було обмежено право позивача щодо володіння, користування та розпорядження грошовими коштами вартості отриманих, але неоплачених, товарів, що, у свою чергу, створило для ТОВ "Паркінг +" перешкоди у здійсненні власної господарської діяльності.

Тобто, захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно у межах ціни позову є адекватним; накладений оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції арешт на майно як один з видів заходів забезпечення позову і механізму забезпечення ефективного юридичного захисту, обмежує можливість саме розпорядження майном та має кінцеву мету запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову, а також ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тобто, повністю відповідає меті його застосування.

Така правова позиція узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №904/4900/18.

Апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів неможливості відповідача оплачувати заробітну плату працівникам та неможливості виконувати роботу за договорами, укладеними з іншими контрагентами, внаслідок накладення судом арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову.

Суд першої інстанції дійшов цілком правомірного та обґрунтованого висновку, що накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача у межах суми позову є співмірним заходом забезпечення із заявленими позовними вимогами та достатнім для ефективного захисту прав позивача, оскільки такий захід забезпечення позову, по-перше, полягатиме у встановленні тимчасової заборони щодо відчуження майна; по-друге, слугуватиме гарантією виконання рішення суду у випадку задоволення позову; по-третє, не призведе до жодних негативних наслідків для відповідача як власника його майна.

І доказів іншого апелянтом суду не надано.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2023 у справі №922/1390/23 без змін.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255-256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія "Уровень" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.06.2023 у справі №922/1390/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.08.2023.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза