ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22.08.2023м. ДніпроСправа № 904/2148/23
Господарський суд Дніпропетровської області
у складі судді Дупляка С.А.,
за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,
представників учасників справи:
від позивача: представник не з`явився;
від відповідача: Гаврилюк Д.О. - керівник;
розглянувши заяву позивача
про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/2148/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська трубна компанія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія перспектива"
про стягнення грошових коштів,
1. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Господарським судом Дніпропетровської області 29.06.2023 було прийнято рішення у справі №904/2148/23.
07.08.2023 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 було видано наказ.
У резолютивній частині позовних вимог позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати, у тому числі витрати на правову (правничу) допомогу (без зазначення чіткого розміру витрат позивача на оплату професійної правової (правничої) допомоги, який слід покласти на відповідача.
У рішенні від 29.06.2023 було роз`яснено, що оскільки до ухвалення рішення суду заявник не подав відповідних доказів, суд роз`яснює йому право подати такі докази з відповідним клопотанням (з урахуванням положень ч. 8 ст. 129 ГПК України), в якому чітко, з посиланням на матеріали справи та інші докази, визначити, які суми слід повернути, розподілити чи стягнути. Така заява може бути розглянута судом в порядку ст. 244 ГПК України.
Через відділ документального забезпечення 10.08.2023 від позивача надійшла заява, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15.000,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Оскільки судове рішення у справі №904/2148/23 ухвалено в судовому засіданні, то ухвалою від 11.08.2023 розгляд заяви позивача про розподіл судових витрат призначений у судове засідання на 22.08.2023.
Позивач явку представників у судове засідання 22.08.2023 не забезпечив. До початку розгляду справи від позивача надійшло клопотання про розгляд заяви за його відсутності.
У судовому засіданні 22.08.2022 представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні заяви.
Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
Стислий виклад позиції позивача
З метою отримання правової допомоги позивач звернувся до адвокатського об`єднання «Бі Поінт» в особі голови Садиленка Олексія Леонідовича, з яким і було укладено договір про надання правової допомоги. Загалом позивачу було надано правову допомогу на суму 15.000,00 грн.
Стислий виклад позиції відповідача
Відповідача надав заперечення, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні заяви.
2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ
Суд встановив, що 28.03.2019 між позивачем (далі позивач, клієнт) та адвокатським об`єднанням «Бі Поінт» в особі голови Садиленка Олексія Леонідовича (далі об`єднання, адвокат) був укладений договір №28/03-1 про надання правової (правничої) допомоги (далі - договір).
Згідно з п. 1.1 договору його предметом визначено надання Об`єднанням (адвокатами, що входять до складу об`єднання), усіма законними методами та способами правової (правничої) допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав, свобод та законних інтересів клієнта, на умовах і в порядку, визначених цим договором, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову (правничу) допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором,
Повноваження адвокатів, що здійснюють діяльність в об`єднанні підтверджуються даним договором та/або окремо виданою довіреністю, а також у встановлених законом випадках - ордером.
Відповідно до п. 1.3. договору вартість послуг об`єднання за цим договором визначається на підставі складених об`єднанням та погоджених (затверджених) клієнтом актів виконаних робіт (наданих послуг) та/або узгоджених сторонами технічних завдань, а також рахунків, виставлених об`єднанням на підставі таких актів.
Оплата за надану правову (правничу) допомогу здійснюється щомісячно у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок об`єднання не пізніше 5-ти робочих днів з моменту отримання клієнтом рахунку від об`єднання або інші строки згідно з узгодженими технічними завданнями та/або додатками до цього договору. За результатами надання правової (правничої) допомоги щомісячно, одночасно із виставленням рахунку, складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується детальний обсяг наданої об`єднанням правової (правничої) допомоги та витрат, понесених об`єднанням під час виконання останнім умов даного договору. Об`єднання складає та передає клієнту для підписання акт приймання-передачі юридичних послуг, який клієнт за відсутності зауважень зобов`язаний підписати. При наявності зауважень, клієнт подає об`єднанню письмові пояснення з приводу відмови від підписання, які мають бути розглянуті останнім протягом 3 календарних днів з моменту подання.
Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019. У випадку відсутності письмових заперечень будь-якої із сторін, наданих іншій стороні не пізніше ніж за 15 календарних днів до закінчення дії договору, даний договір автоматично продовжує свою дію на наступний календарний рік.
Доказів розірвання договору матеріали справи не містять.
Надання послуг професійної правничої допомоги також підтверджується завданням №6 щодо надання правової (правничої) допомоги від 26.04.2023 відповідно до якого, керуючись Договором про надання правової (правничої) допомоги № 28/03-1 від 28.03.2019, укладеного між сторонам, останні домовились про:
Пунктом 1 завдання визначено, що клієнт доручає об`єднанню (адвокатам, що входять до складу об`єднання) надавати правову (правничу) допомогу щодо захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта усіма законними методами і способами, без обмежень процесуальних прав адвокатів щодо стягнення в судовому порядку в інтересах клієнта з товариства з обмеженою відповідальністю, "Промислова компанія Перспектива" та/або будь-яких його правонаступників, попередньої оплати, на яку товар не був відвантажений продавцем (постачальником), неустойки та збитків, що виникли внаслідок неналежного виконання постачальником умов договору поставки № 013-22 від 28.04.2022 року.
Сторони узгодили, що Об`єднання (адвокати, що входять до складу Об`єднання) виконують вищевказане доручення Клієнта як під час розгляду судом позову клієнта, в усіх інстанціях, так і на стадії примусового виконання рішення суду. Об`єднання може надавати клієнту допомогу (послуги), зокрема, але не виключно у наступних формах: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання адвокатських запитів, збір інформації з відкритих джерел; складання та аналіз проектів вимог (претензій), позовних заяв (зокрема зустрічних позовів), відзивів, відповідей на відзиви, заперечень, клопотань, будь-яких інших заяв по суті спору та/або з процесуальних і процедурних питань, скарг (апеляційних, касаційних), відзивів на скарги (апеляційні, касаційні), з якими клієнт має намір звернутися до суду, підписання від імені клієнта будь-яких із перерахованих документів, складених адвокатами об`єднання; ознайомлення з матеріалами справи; засвідчення справжності копій документів; представництво інтересів клієнта в усіх судах усіх юрисдикцій та в усіх інстанціях, з усіма правами, що надані учаснику відповідного процесу, зокрема в судових засіданнях; усіх інших прав, що надані чиним законодавством Клієнту та його представникам як на стадії судового розгляду, так і на стадії примусового виконання судових рішень.
Об`єднання приймає виконання завдань, викладених у п. 1 даного завдання (п. 2 завдання).
Відповідно до п. 3 завдання сторони домовилися, що вартість послуг об`єднання є фіксованою. Сторони узгодили, що гонорар за представництво інтересів Клієнта в судах усіх інстанцій та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, клієнт сплачує об`єднанню 15.000,00 грн, в строк, що не перевищує 10 календарних днів, з моменту підписання сторонами цього завдання.
Факт надання об`єднанням послуг підтверджується, зокрема, але не виключно заявами по суті (позовна заява, відзив, відповідь на відзив, заперечення, скарга, тощо), заявами (клопотаннями) з процедурних питань, відзивами, запереченнями, скаргами, іншими документами, що фактично надійдуть до суду в межах розгляду судом справи, ініційованої від імені клієнта, з метою виконання завдань, визначених у пункті 1 цього завдання (п. 5 завдання).
У відповідності до п. 6 завдання з моменту його підписання сторонами є невід`ємною частиною договору, який діє в частині, що не суперечить умовам даного завдання.
26.04.2023 адвокатським об`єднанням «Бі Поінт» було виставлено рахунок-фактуру №5/23 на загальну суму 15.000,00 грн.
27.04.2023 відповідно до платіжної інструкції №299 позивач сплатив на користь адвокатського об`єднання 15.000,00 грн з призначенням платежу за правовий супровід судового процесу зг. Рах.-фактури №5/23 від 26.04.2023.
Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним клопотанням.
3. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Статтею 15 ГПК України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З урахуванням вищезазначених вимог закону при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21).
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Водночас у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 - 6 статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у cправі №908/2702/21 здійснивши правовий аналіз норм статей 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, Верховний Суд висновує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.
При цьому таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що рішення відбулось на користь позивача і спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати у справі в даному випадку підлягають покладенню на відповідача.
За приписами частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/20, відповідно до яких Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі (відповідача).
Господарський суд надав оцінку наданим позивачу послугам професійної правової допомоги та дійшов таких висновків.
Спірна заборгованість виникла, у зв`язку із тим, що позивач договір за умовами договору поставки товару здійснив попередню оплату, однак відповідач не здійснив поставку товару у повному обсязі. Крім того, відповідач не здійснив реєстрацію податкових накладних, а тому позивач заявив до стягнення з відповідача збитки.
Фактично послуги адвоката полягали у складенні заяви по суті позовної заяви та участі у судових засіданнях.
Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеній у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у cправі №908/2702/21, відповідно до яких під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України і не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
З огляду на специфіку та складність справи, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/2148/23 є завищеним, а, отже, не вбачається розумна необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 15.000,00 грн у суді першої інстанції у даній справі.
З урахуванням викладеного витрати позивача на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10.000,00 грн суд вирішив не розподіляти та покласти на позивача.
Таким чином обґрунтованими визнаються судом витрати в розмірі 5.000,00 грн, які покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 233, 238, 241, 244 ГПК України, суд
Клопотання позивача про відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги задовольнити частково.
В решті вимог відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 22.08.2023.

Суддя С.А. Дупляк