ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2023 Справа № 922/1323/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (адреса: 08467, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р.-н, с. Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, буд. 35; )
до Державної організації "Комбінат "Планета" Державного агентства резерву України (адреса: 63021, Харківська обл., Валківський р.-н, смт. Ков`яги, вул. Гагаріна, буд. 13; )
про стягнення 6920089,27 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Пустовойтов Д. М. (ордер серії АІ № 1370137 від 27.03.2023);

відповідача Кучерук А.В. (ордер серії АЕ № 1204481 від 06.06.2023)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державної організації "Комбінат "Планета" Державного агентства резерву України (далі - відповідач) 6920089,27 грн. у рахунок відшкодування відповідачем збитків завданих поклажедавцеві в зв`язку з незабезпеченням схоронності майна переданого на зберігання.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, а саме: 103801,34 грн судового збору, витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно 50000,00 грн, витрати на проведення товарознавчого дослідження - 15000,00 грн та витрати на проведення дослідження визначення показників якості мінерального добрива - 15501,22 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач, зокрема, вказує на те, що між відповідачем, як зберігачем, та позивачем, як поклажедавцем, було укладений договір зберігання № 2 від 01.01.2021, на підставі умов якого позивач передавав відповідачу на зберігання рідкі мінеральні добрива. Однак, відповідач, всупереч умов укладеного договору та законодавства України, не дотримався покладених на нього обов`язків зі збереження майна переданого на зберігання та не може виконати обов`язку повернути позивачу річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання. Як зазначає позивач, внаслідок зазначених обставин йому було завдано збитків в розмірі вартості майна, яке втратило свої якості внаслідок недотримання відповідачем умов договору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2023 відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.05.2023.

Ухвалами Господарського суду Харківської області від 10.05.2023 та від 24.05.2023 підготовче засідання відкладалось.

В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.06.2023 закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.06.2023.

В судових засіданнях 21.06.2023 та 17.07.2023 судом оголошувалася перерва.

В процесі розгляду справи по суті відповідач надав суду письмові пояснення (вх. № 17995/23 від 11.07.2023) в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем факту завдання йому збитків в зв`язку з нібито незбереженням майна переданого на зберігання.

Позивач надав суду заперечення проти додаткових пояснень відповідача (вх. № 20149/23 від 31.07.2023) в яких спростовує доводи відповідача, викладені в письмових поясненнях, та наполягає на задоволенні заявленого позову в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.08.2023 відмовлено відмовлено у задоволенні заяви позивача (вх. № 18518 від 17.07.2023) про призначення у справі товарознавчої експертизи.

У судове засідання 02.08.2023 прибули представники сторін.

Представник позивача наполягає на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача просить суд відмовти позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, між відповідачем, як зберігачем та позивачем, як поклажодавцем укладений договір зберігання № 2 від 01.01.2021, згідно з умовами якого (пункт 1.1.) зберігач зобов`язується за винагороду надавати поклажодавцю послуги з приймання (зливу в резервуарні ємкості ДО «Комбінат «Планета»), зберігання та відвантаження (повернення зі зберігання) рідких мінеральних добрив поклажодавця протягом терміну дії даного договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору визначено, що передача на зберігання, зберігання та повернення Майна зі зберігання в асортименті, кількості та якості здійснюється на умовах, визначених даним Договором.

Відповідно до п. 1.3. договору, зберігач здійснює зберігання майна на професійному рівні, у відповідності до вимог нормативних документів, в складському комплексі (в подальшому - склад) розташованому за адресою: Харківська обл., Валківський р-н, смт. Ков`яги, вул. Гагаріна, 13.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що асортимент та кількість Майна, що може перебувати на зберіганні на складському комплексі, що вказаний в п. 1.3., обумовлюється Сторонами на наступних умовах:

- загальна кількість Майна, що передається на зберігання протягом дії даного Договору, не обмежується.

- конкретна кількість майна, що передається на зберігання визначається згідно акта приймання-передачі.

- кількість, марка та асортимент на кожну окрему партію Майна, що планується для передачі на зберігання, погоджується у письмовому вигляді поклажодавнем зі зберігачем.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що якість прийнятого на зберігання Майна підтверджується паспортом якості на кожну партію рідких мінеральних добрив, що передається поклажодавцем зберігачу разом із супровідними документами на рідкі мінеральні добрива.

Відповідно до п. 3.4. договору, у разі виникнення обґрунтованих сумнівів щодо невідповідності якості та маркування Майна, що передане на зберігання Зберігачу вимогам стандартів, технічним умовам або даним, зазначеним у супровідних документах, що підтверджують якість, зберігач повинен припинити приймання Майна по якості та за участю представника поклажодавця здійснивши відбір проб, передати їх для експертного лабораторного аналізу в незалежній, акредитованій у відповідності до чинного законодавства лабораторії.

Пунктом 3.5. договору передбачено право поклажодавця в будь-який час вимагати повернення майна, переданого ним на зберігання надіславши зберігачу відповідну заявку на повернення майна зі зберігання, а зберігач зобов`язаний повернути майно на першу вимогу поклажодавця в кількості, якості, асортименті та у строки, що вказані в заявці поклажодавця, з урахуванням технологічних можливостей зберігача та «мертвого залишку» майна відвантаження котрого потребує додаткових технічних засобів (не більше ніж 3 (три) дні з дати заявки поклажодавця).

Відповідно до пп. 4.1.8. п. 4.1. договору, зберігач зобов`язується своєчасно здійснювати повернення майна поклажодавця зі зберігання в порядку, передбаченому цим договором.

В пп. 4.1.2 п. 4.1. договору вказано про обов`язок зберігача забезпечити кількісне та якісне збереження майна з моменту підписання Акту приймання Майна за кількістю до моменту відвантаження (повернення) Майна поклажодавцю та з урахуванням фізико-хімічних властивостей, терміну зберігання, кількості та якості Майна.

Пункт 4.3.2. договору зобов`язує поклажодавця передавати на зберігання зберігачу майно, за фактичною кількістю, своєчасно надавати товарно-транспортні документи, а також паспорти якості.

Пункт 4.3.1. договору зобов`язує поклажодавця надавати зберігачу, в письмовій формі інформацію про асортимент, кількість, якість та терміни надходження на зберігання партій поставок Майна не пізніше як за 3 доби до моменту фактичної передачі Майна.

Згідно з пп. 4.4.1., 4.4.3. п. 4.1. договору, поклажодавцеь має право: в будь-який час заявити вимогу про повернення Майна, надіславши відповідну Заявку; отримувати від зберігача інформацію про кількість наявного на зберіганні Майна поклажодавця.

Згідно з п. 5.1. договору зберігач звільняється від зобов`язань приймання майна на зберігання в разі якщо асортимент, марка та кількість Майна не погоджені письмово, не відповідають асортименту, марці та кількості Майна, що обумовлені даним Договором

В п. 8.1. договору встановлено, що він вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками та діє до «31» грудня 2022 року, а в частині розрахунків між сторонами та повернення майна поклажодавцю - до повного виконання зобов`язань.

Як свідчать матеріали справи, позивач згідно з актами приймання-передачі матеріальних цінностей на зберігання передавав відповідачу на зберігання мінеральні добрива марки КАС 28, 32 та 30.

В процесі виконання умов договору позивач також частково забирав передані на зберігання мінеральні добрива, про що свідчать підписані сторонами акти приймання - передачі ТМЦ зі зберігання.

27.06.2022 між сторонами підписаний акт звірки товарів на зберіганні, згідно з яким кількість мінеральних добрив на зберіганні була такою:

1. Добрива рідкі азотні КАС марки 28 - 24.240 т.

2. Добрива рідкі азотні КАС марки 28 - 545,070 т.

3. Карбамідио-аміачна суміш маски КАС-30 ЗЕД - 32,167 т.

4. Карбамідно-аміачна суміш N 32 - 21,840 т.

5. Добрива сілкі азотні (КАС-32) налив ЗЕД 13,190 т.

6. Добрива рідкі азотні (КАС 32) 51,750 т.

7. Добрива рідкі азотні (КАС-32) налив ЗЕД - 75,680 т.

8. Карбамідио-аміачна суміш N 32 - 109,250 т.

Усього КАС 873,187 т.

Додатковим доказом зберігання мінеральних добрив у вказаній кількості відповідачем є те, що відповідно пункті 6.7. договору зберігання здавання послуг зберігачем і прийняття їх поклажодавцем оформляється актами здачі - приймання наданих послуг. Керуючись викладеним, позивач та відповідач підписали такі акти прийому - передачі виконаних послуг (з розрахунком послуг): б/н від 31.01.2021; б/н від 28.02.2021; б/н від 31.03.2021; б/н від 31.03.2021; б/н від 30.04.2021; б/н від 30.04.2021; б/н від 31.05.2021; б/н від 31.05.2021; б/н від 30.06.2021; б/н від 30.06.2021; б/н від 31.07.2021; б/н від 31.07.2021; б/н від 31.08.2021; б/н від 31.08.2021; б/н від 31.08.2021; б/н від 30.09.2021; б/н від 30.09.2021; б/н від 30.09.2021; б/н від 31.10.2021; б/н від 31.10.2021; б/н від 31.10.2021; б/н від 30.11.2021; б/н від 30.11.2021; б/н від 30.11.2021; б/н від 31.12.2021; б/н від 31.12.2021; б/н від 31.01.2022; б/н від 31.01.2022; б/н від 31.01.2022; б/н від 31.01.2022; б/н від 28.02.2022; б/н від 28.02.2022;б/н від 28.02.22022; б/н від 28.02.2022; б/н від 31.03.2022; б/н від 31.03.2022; б/н від 30.04.2022; б/н від 30.04.2022; б/н від 31.05.2022; б/н від 31.05.2022; б/н від 31.05.2022; б/н від 30.06.2022; б/н від 30.06.2022; б/н від 30.06.2022; б/н від 31.07.2022; б/н від 31.07.2022; б/н від 31.07.2022; б/н від 31.08.2022; б/н від 31.08.2022; б/н від 31.08.2022; б/н від 30.09.2022; б/н від 30.09.2022; б/н від 30.09.2022; б/н від 31.10.2022; б/н від 31.10.2022; б/н від 31.10.2022; б/н від 30.11.2022; б/н від 30.11.2022; б/н від 30.11.2022; б/н від 31.12.2022; б/н від 31.12.2022; б/н від 31.12.2022.

13.07.2022 між сторонами був підписаний інший акт звірки товарів на зберіганні. Згідно з зазначеним актом у відповідача на зберіганні були мінеральні добрива в загальній кількості 859,431 тони.

В подальшому відповідач направив позивачу на електрону адресу скановану копію листа № 189 від 12.07.2022 з пропозицією надати уповноваженого представника для проведення інвентаризації залишків майна.

26.07.2022 позивач та відповідач провели інвентаризаційний опис матеріальних цінностей прийнятих на відповідальне зберігання та встановили відсутність частини мінеральних добрив переданих на зберігання, а саме, добрива рідкі азотні КАС марки 28 в кількості 327,319 тон та добрива рідкі азотні КАС марки 32 в кількості 180, 94 тони.

Аналогічну інформацію сторони відобразили в інвентаризаційному описі товарів на складі № 1766 від 15.09.2022, акті звірки залишків товарів № 15/11-6 від 15.11.2022, інвентаризаційному описі товарів на складі № 2599 від 06.12.2022.

Окрім того, 26.07.2022 позивач та відповідач склали акт відбору зразків (проб) № 1, в якому вказали, що він складається з метою необхідності перевірки майна на зберіганні відповідності діючим вимогам до якості (хімічний склад, густина, тощо) та умови виконання ДО «Комбінат «Планета» зобов`язань зберігача згідно з умовами договору. Також в акті погоджено, що зразки будуть передані на перевірку до Української лабораторії якості і безпеки продукції АПК, яку сторони визнають установою (підприємством), що здійснить належну перевірку Майна на зберіганні.

За результатами перевірки Українська лабораторія якості і безпеки продукції агропромислового комплексу надала протокол випробування № 2004-Р від 10.08.2022 з додатком № 1 до нього - «Тлумачення результатів випробування зразків рідких азотних добрив типу «КАС» (зразки 10466/1-10466/8) в рамках замовлення № 10466 від 28.07.2022», в якому містяться, серед іншого, такі висновки: зразки рідких азотних мінеральних добрив КАС 28 (РВС №29) - 10466/1; КАС 28 (РВС №29) - 10466/2; КАС 28 (РВС №29) - 10466/3; КАС 32 (РВС № ЗО) - 10466/4; КАС 32 (РВС № ЗО) - 10466/5 та КАС ЗО (РВС № 31) - 10466/6 не відповідають регламентованим вимогам якості за жодним із досліджуваних показників; згідно результатів проведених випробувань, зразок КАС 28 (РВС №29) - 10466/1 містить 21,1% азоту, що на 7% нижче середньонормованого значення; зразок КАС 28 (РВС №29) - 10466/2 містить 23,2% азоту, що на 5% нижче середньонормованого значення; зразок КАС 28 (РВС №29) - 10466/3 містить 22% азоту, що на 6% нижче середньонормованого значення 28% для даної марки карбамідно-аміачної суміші; вміст загального азоту у зразку КАС 30 (РВС № 31) - 10466/6 складає 25,3%, що також не відповідає маркуванню та є нижчим за усереднене значення нормативних вимог на 4,7%; зразки КАС 32 (РВС № 30) - 10466/4 та 10466/5 також містять занижений вміст азоту на 6,6 та 4,3% відносно середньонормованого значення, яке складає 32%; зразок мінерального добрива КАС 32 (РВС № 32) з реєстраційним номером 10466/7 не відповідає нормам за вмістом загального азоту на 4.2%. як і відповідно за вмістом аміачної селітри та карбаміду; зразок мінерального добрива КАС 28 (РВС № 33) з реєстраційним номером 10466/8 відповідає нормативним значенням ТУ.У 20.1-1:2016 за лужністю, вмістом азоту, його аміачної та карбамідної форми; за зовнішнім виглядом зразки 10466/6, 10466/7, 10466/8 є темно-коричневого кольору, з наявним запахом паливно-мастильних матеріалів, та осадом невідомого походження (фото додаються), а за вимогами ТУ.У 20.1-39961046- 001:2016 за зовнішнім виглядом карбамідно-аміачні суміші марок КАС 28, КАС 30 та КАС 32 мають бути безкольоровою або трохи жовтуватою рідиною з визначеною густиною.

Як стверджує позивач, за результатами зазначеного дослідження було встановлено, що відповідач не дотримався покладених на нього обов`язків зі збереження схоронності майна переданого на зберігання та, як наслідок, не може виконати обов`язку повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання.

Відповідно до висновку № ED-1735-6-2041.22 від 03.03.2023, складеного судовим експертом Судової незалежної експертизи Герц І.В., визначено ринкову вартість мінеральних добрив марки КАС 28, 30, 32.

Позивач вказує, що з урахуванням підписаних між сторонами актів приймання - передачі зі зберігання № 64 від 04.10.2022, 65 від 06.10.2022, № 66 від 07.10.2022, станом на час подання позову у відповідача на зберіганні перебувають такі мінеральні добрива, якість яких не відповідає стану в якому вони була прийнята на зберігання: добрива рідкі азотні КАС 32 в кількості 18,26 тон, добрива рідкі азотні КАС 28 в кількості 241,991 тон, добрива рідкі азотні КАС 30 в кількості 18,41 тон

З посиланням на вказані експертні дослідження, позивачем здійснено розрахунок вартості майна щодо якого відповідач не дотримався покладених на нього обов`язків зі збереження.

За розрахунком позивача розмір шкоди завданої позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача становить 6920 089,27 грн, яка вирахувана на підставі експертного висновку судового експерта Герца І.В. № ED-1735-6-2041.22 від 03.03.2023 за такою формулою:

241,991 т. КАС 28 * 24 551,71 грн = 5 941 292,85 грн.

18,26 т КАС 32 * 27 825,71 грн = 508 097,46 грн.

18,41 т КАС ЗО * 25 567,57грн = 470 698,96 грн.

5 941 292,85 +508 097,46 +470 698,96 = 6 920 089,27 грн.

З урахуванням викладеного, позивач вказує, що в результаті не дотримання відповідачем своїх обов`язків зі збереження схоронності майна переданого на зберігання йому було завдано збитків на суму 6 920 089,27 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на відповідача були направлені листи від 08.12.2022 № 1290, від 27.12.2022 № 1387, від 01.02.2023 № 93 з вимогами відшкодувати збитки.

Однак, зазначені листи були залишені відповідачем без відповіді та без задоволення викладених в них вимог.

Обставини щодо стягнення збитків в зазначеній сумі стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Згідно з ч. 1-2 ст. 938 ЦК України, Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Згідно зі ст. 941 ЦК України, за згодою поклажодавця зберігач має право змішати речі одного роду та однієї якості, які передані на зберігання.

Відповідно до ст. 942 ЦК України, зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Згідно зі ст. 948 ЦК України, поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Статтею 949 ЦК України передбачено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі. Тотожність речі, яка була прийнята на зберігання, і речі, яка була повернута поклажодавцеві, може підтверджуватися свідченням свідків.

Статтею 950 ЦК України передбачено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Згідно зі ст. 951 ЦК України, збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Як вже зазначалося, в даному випадку позивач наполягає на тому, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору зберігання № 2 від 01.01.2021 йому було завдано збитків в розмірі вартості майна, яке втратило свої якості внаслідок недотримання відповідачем умов зберігання.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним правилом, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Вони є фактом об`єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають. Для притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування збитків необхідно, щоб порушення зобов`язання дійсно спричинило отримання кредитором збитку та можливе лише у разі наявності складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків; вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

При цьому позивач повинен довести наявність збитків, котрі були заподіяні відповідачем, безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача і заподіянням збитків, їх розмір та реальність понесення. Крім того, обов`язковою умовою відшкодування збитків може бути лише доведеність факту їх завдання саме діями чи бездіяльністю відповідача.

За загальним правилом, за втрату речі, під час строку зберігання, зберігач відповідає, якщо: відбулося порушення обов`язку повернути поклажодавцеві у схоронності річ; поклажодавцеві завдано збитків у вигляді втрати речі; наявний причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) зберігача і негативними наслідками, що виявились результатом таких дій (бездіяльності); вини зберігача у настанні щодо речі негативних наслідків, яка проявилась у будь-якій формі, тобто умислу чи необережності зберігача до невиконання чи неналежного виконання своїх обов`язків. Натомість професійний зберігач має довести що втрата речі сталася внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати. Зазначена правова позиція також відображена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 643/14079/17

Однак, у даному випадку позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту заподіяння йому збитків діями відповідача в процесі виконання умов договору зберігання № 2 від 01.01.2021 у вигляді порушення взятих на себе договірних зобов`язань, які спричинили негативні наслідки для позивача у вигляді втрати якісних характеристик майна переданого на зберігання.

Зокрема, пунктом 2.1. Договору визначено, що асортимент та кількість Майна, що може перебувати на зберіганні на складському комплексі, що вказаний в п. 1.3., обумовлюється Сторонами на наступних умовах:

- загальна кількість Майна, що передається на зберігання протягом дії даного Договору, не обмежується.

- конкретна кількість майна, що передається на зберігання визначається згідно акта приймання-передачі.

- кількість, марка та асортимент на кожну окрему партію Майна, що планується для передачі на зберігання, погоджується у письмовому вигляді поклажодавнем зі зберігачем.

При цьому, в пп. 4.1.2 п. 4.1. договору вказано про обов`язок зберігача забезпечити кількісне та якісне збереження майна з моменту підписання Акту приймання Майна за кількістю до моменту відвантаження (повернення) Майна поклажодавцю та з урахуванням фізико-хімічних властивостей, терміну зберігання, кількості та якості Майна.

Разом з тим, пунктом 3.3. договору передбачено, що якість прийнятого на зберігання Майна підтверджується паспортом якості на кожну партію рідких мінеральних добрив, що передається поклажодавцем зберігачу разом із супровідними документами на рідкі мінеральні добрива.

Пункт 4.3.2. договору зобов`язує поклажодавця передавати на зберігання Зберігачу Майно, за фактичною кількістю, своєчасно надавати товарно-транспортні документи, а також паспорти якості.

Згідно зі стандартом ТУ У 24.1-00203826.024-2002, Карбамідо-аміачна суміш, КАС (28%, 30%, 32% азоту) це високоякісне мінеральне добриво для всіх видів ґрунтів під будь-які сільськогосподарські культури у формі водного розчину аміачної селітри та карбаміду у співвідношенні 1:1. Гарантійний термін зберігання 6 місяців з дати виготовлення.

Паспорт якості це документ, що містить відомості для ідентифікації та фактичні значення показників якості товару, отримані в результаті лабораторних випробувань, і їх відповідність вимогам нормативних документів. Тобто паспорт якості це документ, який видається на певну партію товару, який засвідчує його якісні характеристики.

Однак, в даному випадку матеріали справи не містять та позивачем суду не надано будь-яких доказів надання відповідачу при передачі кожної партії мінеральних добрив на зберігання паспортів якості на відповідну партію мінеральних добрив.

Зазначене свідчить про неможливість встановлення відповідних якісних характеристик при передачі товару на зберігання, терміну його придатності, а відповідно і можливу подальшу втрату цих характеристик, на чому наполягає позивач при поданні позову. Як наслідок, в даному випадку неможливо встановити факт наявності вини відповідача у втраті якісних характеристик переданих на зберігання мінеральних добрив.

При цьому, суд критично ставиться до посилань позивача на те, що при прийнятті кожної партії мінеральних добрив відповідач погоджувався з тим, що вони відповідають якісним характеристикам (про що зокрема зазначено в актах приймання-передачі матеріальних цінностей на зберігання), тоді як відповідно до умов договору відповідач був зобов`язаний забезпечити кількісне та якісне збереження майна з моменту підписання Акту приймання Майна за кількістю до моменту відвантаження (повернення) Майна поклажодавцю та з урахуванням фізико-хімічних властивостей, терміну зберігання, кількості та якості Майна.

Дійсно, відповідно умов договору (п. 3.4.), у разі виникнення обґрунтованих сумнівів щодо невідповідності якості та маркування Майна, що передане на зберігання Зберігачу вимогам стандартів, технічним умовам або даним, зазначеним у супровідних документах, що підтверджують якість, зберігач повинен припинити приймання Майна по якості та за участю представника поклажодавця здійснивши відбір проб, передати їх для експертного лабораторного аналізу в незалежній, акредитованій у відповідності до чинного законодавства лабораторії.

Крім того, як вже зазначалося, пп. 4.1.2 п. 4.1. договору вказано про обов`язок зберігача забезпечити кількісне та якісне збереження майна з моменту підписання Акту приймання Майна за кількістю до моменту відвантаження (повернення) Майна поклажодавцю та з урахуванням фізико-хімічних властивостей, терміну зберігання, кількості та якості Майна.

Однак, відповідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу зазначених положень чинного законодавства сам лише факт прийняття відповідачем товару на зберігання не засвідчує факт надання позивачем на кожну партію мінеральних добрив, які передавалися на зберігання, паспортів якості.

Згідно зі стандартом ТУ У 24.1-00203826.024-2002 (на яке крім іншого є посилання в наданому позивачем протоколі випробувань Української лабораторії якості і безпеки продукції агропромислового комплексу № 2004-Р від 10.08.2022 з додатком № 1 до нього - «Тлумачення результатів випробування зразків рідких азотних добрив типу «КАС» (зразки 10466/1-10466/8) в рамках замовлення № 10466 від 28.07.2022») зазначено, що Гарантійний термін зберігання (мінеральних добрив) 6 місяців з дати виготовлення.

Таким чином, виробник мінеральних добрив засвідчує що зі сплином 6 місяців з дати виготовлення мінеральних добрив його фізико-хімічні властивості можуть зазнати змін (в т. ч. погіршення фізико-хімічних властивостей) незалежно від того, яким чином здійснюється їх зберігання.

Тобто в даному випадку цілком можливою є ситуація, за якої позивач у даній справі передавав відповідачу хоча і якісний товар, однак з наближеним до спливу гарантійним терміном зберігання, зі сплином же часу незалежно від дій відповідача фізико-хімічні властивості цих мінеральних добрив зазнали змін, про які в т.ч. йдеться в наданому позивачем протоколі випробувань Української лабораторії якості і безпеки продукції агропромислового комплексу № 2004-Р від 10.08.2022 з додатком № 1.

До того ж, згідно зі ст. 941 ЦК України, за згодою поклажодавця зберігач має право змішати речі одного роду та однієї якості, які передані на зберігання.

Зокрема, у відповідності до акту Приймання-передачі залишків товарно-матеріальних цінностей з договору зберігання № 5 від 01.04.2020 на зберігання за договором зберігання № 2 від 01.01.2021 року добрива рідкі азотні (КАС-32) налив ЗЕД зберігаються ще з 2020 року у кількості 7805,35 тон.

Акти приймання - передачі ТМЦ зі зберігання, згідно з якими відповідач забирав частину мінеральних добрив які перебували на зберіганні у позивача не містять відомостей стосовно того, яку саме партію товару раніше переданого на зберігання, відповідач забирає.

Як результат, мінеральні добрива могли бути змішенні з новою партією мінеральних добрив тієї ж марки але завезеною на зберігання у 2022 році, що не заборонено умовами договору.

Таким чином, змішання переданих на зберігання мінеральних добрив різних років виготовлення починаючи з 2020 року також могло вплинути на деякі якісні показники добрива.

Окрім того, пунктом 7.1. договору визначено що у разі невиконання або неналежного виконання однієї із Сторін своїх зобов`язані, за даним договором, винна сторона відшкодовує постраждалій Стороні всі виниклі у зв`язку з цим збитки або понесені витрати на підставі відповідних документів, підтверджуючих факт понесених витрат або виниклих збитків і їх зв`язок з невиконанням своїх зобов`язань винною Стороною

При цьому, пунктом 7.3. договору визначено, що протягом терміну дії цього договору зберігач несе відповідальність за збереження переданих ГІоклажодавцем рідких мінеральних добрив у розмірі прямого дійсного збитку, за умови наявності вини зберігача (прямого наміру або грубої необережності).

Однак, в даному випадку матеріали справи не містять та позивачем суду не надано жодного доказу наявності вини зберігача (прямого наміру або грубої необережності) у заподіянні позивачу збитків, які в т.ч. виявилися в можливій втраті переданими на зберігання мінеральними добривами своїх фізико-хімічних властивостей, які зумовлюють неможливість їх повного або часткового використання за цільовим призначенням.

Окрім того, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на протокол випробування № 2004-Р від 10.08.2022 з додатком № 1 до нього - «Тлумачення результатів випробування зразків рідких азотних добрив типу «КАС» (зразки 10466/1-10466/8) в рамках замовлення № 10466 від 28.07.2022» здійсненої Українською лабораторією якості і безпеки продукції агропромислового комплексу, в якому, серед іншого, висвітлені такі висновки: зразки рідких азотних мінеральних добрив КАС 28 (РВС No29) - 10466/1; КАС 28 (РВС No29) - 10466/2; КАС 28 (РВС Nо29) - 10466/3; КАС 32 (РВС № 30) - 10466/4; КАС 32 (РВС № 30) - 10466/5 та КАС З0 (РВС № 31) - 10466/6 не відповідають регламентованим вимогам якості за жодним із досліджуваних показників.

Разом з тим, на першій сторінці Протоколу випробувань зазначено, що зразки мінеральних добрив з метою дослідження відібрані 26.07.2022 а надані до установи представниками ТОВ «Фірма Ерідон» лише 28.07.2022 року, тобто через два дні після відбирання проб, при цьому проби надано у неопломбованих пластикових пляшках.

Вказаний факт взагалі ставить під сумнів об`єктивність проведення таких досліджень, оскільки відсутність на пластикових пляшках відповідної пломби не виключає можливість доступу до відібраних проб, в т.ч. з метою впливу на якісні характеристики об`єкту майбутнього дослідження. Разом з тим, як зазначає відповідач, зразки, які були відібрані і залишились у відповідача, зберігались у опломбованому вигляді з проставленням всіх необхідних вихідних даних.

Посилання позивача у запереченнях на письмові пояснення на фотографії зразків наданих позивачем на випробування (зроблених експертною установою), обставин висвітлених в протокол випробування № 2004-Р від 10.08.2022 з додатком № 1 до нього будь-яким чином не спростовують.

До того ж, на останній сторінці протоколу випробувань у пункті 2 зазначено, що «Зразок мінерального добрива КАС 32 (РВС №32) з реєстраційним номером 10466/7 не відповідає нормам за вмістом загального азоту на 4,2%, як і відповідно за вмістом аміачної селітри та карбаміду. Характеризується підвищеною густиною 1,336 г/см. Лужність - в допустимих межах» Надалі в пункті 3 цього ж протоколу зазначено що «Зразок мінерального добрива КАС 28 (РВС № 33) з реєстраційним номером 10466/8 відповідає нормативним значенням ТУ.У 20.1-1:2016 за лужністю, вмістом азоту, його аміачної ти карбамідної форми. Об`ємна маса незначно нижче її нормованих значень, що є некритичними.»

Враховуючи вищевикладене, лабораторні випробування підтвердили якість певної частини наданих Позивачем зразків мінеральних добрив. Зразки які мають не значні відхилення від норми, підлягають додатковій фільтрації для подальшого їх ефективного використання за призначенням.

Окрім того, як свідчать матеріали справи, після здійсненого Українською лабораторією якості і безпеки продукції агропромислового комплексу дослідження згідно з протоколом випробування № 2004-Р від 10.08.2022 з додатком № 1 до нього - «Тлумачення результатів випробування зразків рідких азотних добрив типу «КАС» (зразки 10466/1-10466/8) в рамках замовлення № 10466 від 28.07.2022» позивач у даній справі здійснив відбір частини мінеральних добрив, які він вважає такими, що втратили якісні характеристики, та використав їх на власний розсуд.

Зокрема, відбір здійснювався згідно з актами приймання - передачі товарно-матеріальних цінностей зі зберігання № 65 від 06.10.2022, № 66 від 07.10.2022. При цьому, в пунктах 2 вказаних актів зазначено що якість товарно-матеріальних цінностей, що передаються зі зберігання, відповідає встановленим вимогам. Пунктом З вказаних актів позивач і відповідач визнали, що на момент складання цих актів, сторони одна до одної претензій не мають.

Зазначене в свою чергу додатково свідчить про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача збитків в зв`язку з втратою якісних характеристик мінеральних добрив повернутих позивача згідно з вказаними актами.

З урахуванням викладеного, суд визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків такими, що позбавлені фактичного та правового обґрунтування, а так само такими що не відповідають, як матеріалам справи, так і вимогам чинного законодавства, у зв`язку з ненаданням належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, викладених у позові.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, судові витрати у справі підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "18" серпня 2023 р.

Суддя О.І. Байбак