РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/667/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Репех О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Керівника Козелецької окружної прокуратури

вул. Євгена Лоскота, 1, смт. Козелець, Чернігівська область, 17000;

; електронна адреса:

в інтересах держави в особі

позивача: Деснянської селищної ради Чернігівської області,

вул. Ювілейна, 1а, смт. Десна, Чернігівський район, Чернігівська область, 17024

електронна адреса:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НУРМАТ ЛТД",

,

вул. Кооперативна, 18, м. Житомир, Житомирська область, 10001

предмет спору: про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 104278,80 грн

За участю:

від прокуратури: Рибалко Н.В.

У судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Керівником Козелецької окружної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі позивача: Деснянської селищної ради Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «НУРМАТ ЛТД» про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 104278,80 грн.

Поданий позов мотивовано порушенням вимог чинного законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткової угоди.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті.

Про отримання ухвали від 15 травня 2023 року прокуратурою свідчить повідомлення про вручення у матеріалах справи.

Про отримання 23 травня 2023 року ухвали від 15 травня 2023 року позивачем свідчить повідомлення про вручення у матеріалах справи.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 15 травня 2023 року, направлена на адресу відповідача, повернулась неврученою з відміткою поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до витягу з ЄДР станом на 26 квітня 2023 року місцезнаходження відповідача- Товариства з обмеженою відповідальністю "НУРМАТ ЛТД" (): вул. Кооперативна, 18, м. Житомир, Житомирська область, 10001.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Пунктами 110, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, передбачено, що у разі коли адресат не з`явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Оскільки ухвала суду від 15 травня 2023 року направлялась відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та ЄДР, і повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою", суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву.

У судовому засіданні 12 червня 2023 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 06 липня 2023 року.

У судовому засіданні 06 липня 2023 року суд перейшов до розгляду справи по суті та відклав судове засідання з розгляду справи по суті 16 серпня 2023 року.

Вислухавши у ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників учасників справи, встановивши обставини справи та дослідивши подані докази, суд встановив:

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст.131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі №п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18.

В обґрунтування необхідності здійснення представництва інтересів держави у суді в особі Деснянської селищної ради, прокурор у позовній заяві зазначив наступне.

Деснянська селищна рада, як орган місцевого самоврядування, та який у розумінні ст.22 Бюджетного кодексу України є головним розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля електроенергії за договором), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначені у Законі України «Про публічні закупівлі». Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, і запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. До основних принципів публічних закупівель віднесено зокрема, їх максимальну економію та ефективність.

Однак, Деснянська селищна рада, укладаючи оспорювану додаткову угоду до договору про закупівлю, всупереч вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», сама сприяє порушенню цих інтересів держави, тим самим є органом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, однак не здійснює та неналежно здійснює їх захист.

Порушення норм законодавства у сфері публічних закупівель у зв`язку з укладенням з порушенням вимог закону додаткових угод, призвело до безпідставної зміни істотних умов договору після його укладення та збільшення ціни за одиницю товару, покладення на бюджетну установу економічно невигідних зобов`язань щодо необґрунтованого витрачання бюджетних коштів.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.

Наведене вказує на порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель, внаслідок дій уповноваженого (компетентного) органу- Деснянської селищної ради (як органу місцевого самоврядування), до функцій якого належить захист інтересів у цій сфері, яким перераховано на підставі оспорюваної угоди бюджетних коштів у надмірному розмірі, чим порушено інтереси держави, про що свідчить невжиття Деснянською селищною радою, спрямованих на захист інтересів держави.

У даних спірних правовідносинах інтереси держави та позивача повністю збігаються, Деснянська селищна рада є отримувачем коштів, які надійдуть у разі їх стягнення.

Законом України «Про публічні закупівлі» встановлено, що відповідні державні та комунальні підприємства при здійсненні закупівель товарів, робіт та послуг зобов`язані дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом. При цьому не має значення за чиї кошти (бюджетні чи власні) здійснюється така закупівля.

Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно з положеннями ст. 142 Конституції України державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування.

Держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом Україну (ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Зазначені у позові порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» завдають шкоди територіальній громаді у вигляді незаконних витрат коштів, унеможливлює раціональне та ефективне використання місцевих коштів і здатне спричинити істотної шкоди інтересам територіальної громади.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про публічні закупівлі» цей Закон встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. З наведеного слідує, що потреби територіальної громади у певних товарах, роботах та послугах, реалізуються виключно через правовий механізм публічних закупівель.

Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про публічні закупівлі» участь у публічних закупівлях як «замовники» приймають, зокрема, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби територіальної громади. Оскільки закупівля замовником послуг для забезпечення потреб територіальної громади є публічною закупівлею, тому правильне застосування Закону України «Про публічні закупівлі» входить в поняття «інтерес держави», на захист якого прокурором подано цей позов.

Держава зацікавлена у раціональному, ефективному та результативному використанні бюджетних коштів. Витрачання бюджетних коштів безумовно становить публічний інтерес, оскільки можливість запровадження і реалізації програм розвитку та належного функціонування всіх інституцій в свою чергу, надає державі можливість виконувати гарантовані Конституцією України зобов`язання перед її народом.

Зазначені у позові порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» завдають шкоди територіальній громаді у вигляді незаконних витрат коштів, унеможливлює раціональне та ефективне використання місцевих коштів і здатне спричинити істотної шкоди інтересам територіальної громади.

На даний час внаслідок порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» проведено закупівлю товарів за бюджетні кошти та укладено спірну додаткову угоду, виконання умов якої призвело до неправомірного, нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів та створило незаконну практику проведення процедур закупівель в обхід названого Закону, окрім того, внаслідок укладення спірної додаткової угоди порушено зобов`язання держави Україна перед своїми громадянами щодо принципу ефективного, обґрунтованого витрачання відповідними суб`єктами бюджетних коштів, захисту та недопущення недобросовісної конкуренції, дискримінації під час здійснення публічних закупівель.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, зокрема, що до повноважень міської ради належить питання стосовно розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання бюджету.

Тобто, Деснянська селищна рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади в особі Деснянської селищної ради.

Прокуратурою до подання позову здійснено попереднє листування з Деснянською селищною радою та поінформовано про порушення Закону України «Про публічні закупівлі» під час укладання додаткової угоди.

Згідно відповіді Деснянської селищної ради від 16.11.2022 №02-14/925, Деснянською селищною радою не вживались заходи щодо повернення надміру сплачених коштів за договором і з позовом до суду Деснянська селищна рада планує звертатись.

Вказане свідчить про неналежне здійснення Деснянською селищною радою захисту власних інтересів, оскільки нею не вжито належних заходів до повернення надмірно сплачених коштів, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Деснянська селищна рада є стороною спірних правочинів, юридичною особою, яка може від свого імені придбати майнові права та нести обов`язки, яка є розпорядником бюджетних коштів, яка здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок коштів місцевого бюджету Згідно з законодавством України.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України з позовом про визнання правочину недійсним може звернутися одна із сторін або інша заінтересована особа, яка заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», прокурор, звертаючись до суду із заявою про визнання правочину недійсним, виступає позивачем або зазначає у ній позивачем державний чи інший орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном, що є предметом цього правочину. Також, згідно положення вказаної Постанови позивачами у таких справах можуть бути учасники правочину, а також підприємство, установа організація, права та охоронювані законом інтереси якої порушує цей правочин.

Тобто, Деснянська селищна рада, яка забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів, є замовником закупівлі, а також стороною договору за яким за бюджетні кошти закуплено товар згідно оспорюваної додаткової угоди та з її рахунків виділено кошти на оплату за договором, права та охоронювані законом інтереси якого порушено внаслідок укладення додаткової угоди та на рахунок якого повинні бути повернуті безпідставно (надмірно) сплачені грошові кошти, має повноваження контролю за використанням виділених йому бюджетних коштів та звернення до суду - є належним позивачем у даних спірних правовідносинах.

Незважаючи на виявлені порушення вимог законодавства про державні закупівлі органами, уповноваженими на здійснення відповідних функцій держави у даних спірних правовідносинах в особі Деснянської селищної ради, до цього часу не вжито належних заходів до визнання недійсною додаткової угоди до договору від 19.04.2021 № 171 на постачання нафти та дистилянтів код ДК 021:2015:-09130000-9 (бензин А-92, дизельне паливо) та повернення надмірно сплачених коштів, у т. ч. шляхом звернення до суду з позовною заявою.

За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів, держави та звернення до суду з даним позовом у цій справі з огляду на незаконне використання бюджетних коштів шляхом укладення оспорюваної додаткової угоди, на підставі якої сплачено кошти у надмірній сумі, і невжиттям уповноваженими органами у спірних правовідносинах, заходів щодо усунення таких порушень.

Відповідно, до правових висновків Верховного суду України, що знайшли своє відображення у рішенні у справі №912/894/18 від 20.02.2019, участь прокурора у судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме: має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Нездійснення захисту» проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 викладено наступний правовий висновок щодо застосування ст. 23.Закону. України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, подаючи до суду позов, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що з урахуванням наведеного вище прокуратурою дотримано приписи ст.23 Закону України «Про прокуратуру» при поданні даного позову. Про виявлені порушення вимог законодавства при укладенні додаткових угод прокурором заздалегідь проінформовано позивача та надано достатньо часу для реагування на стверджувані прокурором порушення інтересів держави, зокрема, шляхом подання позову.

З наведеного вбачається, що Деснянською селищною радою заходи для усунення порушень законодавства та інтересів держави після отримання повідомлення, зокрема звернення з позовною заявою до суду, не вживали, до суду з позовом Деснянська селищна рада не зверталася, що призвело до порушення економічних (майнових) інтересів держави, та відповідно до положень ст.131-1 Конституції України покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення даного позову.

Відповідно до інформації, розміщеної на веб-порталі «Судова влада України», вказаний суб`єкт владних повноважень до відповідача з позовними вимогами, що містяться у даній позовній заяві до суду не звертався.

Відсутність позовної роботи з відповідачем у справі свідчить про не здійснення захисту законних інтересів уповноваженим державним органом покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26.02.2019 у справі №905/803/18.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноважених суб`єкта владних повноважень Деснянської селищної ради, її бездіяльність щодо захисту порушених економічних (майнових) інтересів держави з цих питань.

Деснянська селищна рада була обізнана про порушення інтересів держави, а саме: понесення витрат, у зв`язку з укладенням оспорюваної додаткової угоди, та усвідомлює їх, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам свідомо ігнорує їх виконання, за захистом до суду не звертаються, тобто «не бажає захищати інтереси держави».

Враховуючи наведене, прокурор, реагуючи на виявлені порушення законодавства, звернувся до суду з даною позовною заявою, зважаючи на очевидний характер порушень та нездійснення компетентними органами протягом розумного строку після отримання повідомлення наданих їм повноважень на захист прав і законних інтересів держави.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Деснянської селищної ради щодо захисту порушених інтересів держави.

Наведене свідчить про передбачений вимогами Конституції України та Закону України "Про прокуратуру" винятковий випадок, у разі якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту, усвідомленою пасивною поведінкою уповноваженого суб`єкта владних повноважень та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах.

Верховний Суд у постанові від 05.11.2019 у справі № 804/4585/18 сформулював правову позицію, відповідно до якої «інтереси держави» є оціночним поняттям, що охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом; надмірна формалізація поняття «інтереси держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 17.10.2018 у справі № 910/11919/17).

Також, у п. 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 вказано, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Факт не звернення до суду суб`єктів владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указані органи неналежно виконують свої повноваження. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

Порушення інтересів держави обґрунтовано укладенням Деснянською селищною радою оспорюваної додаткової угоди всупереч вимог чинного законодавства та інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу поставки.

Таким чином, прокурор, здійснюючи представництво інтересів держави, з метою їх захисту, які полягають у недопущенні незаконних витрат бюджетних коштів, а також порушення законодавчої процедури зміни істотних умов договору закупівлі, для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, звертається до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод до такого договору та стягнення коштів, отриманих на їх підставі.

За таких обставин, позов було заявлено Козелецькою окружною прокуратурою в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради Чернігівської області. Дотримуючись вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" позивача попередньо повідомлено про звернення з даним позовом до суду.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні із даним позовом.

Звертаючись з позовною заявою до суду Керівник Козелецької окружної прокуратури, у позовній заяві зазначає, що Козелецькою окружною прокуратурою встановлено, що Деснянською селищною радою проведено відкриті торги щодо закупівлі товару за кодом ДК 021:2015:09130000-9 - (нафта, дистиляти: 28300 літрів бензину А-92 та 19400 літрів дизельного палива) з очікуваною вартістю 1285504,00 грн.

Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися: ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова Компанія», ТОВ «ТАКСІ ГРУПЗ 044», ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ».

За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова Компанія» з найнижчою ціновою пропозицією 1234974,00 грн з ПДВ, з яким 19.04.2021 укладено Договір №171 щодо постачання нафти та дистилянтів (бензин марки А-92 та дизельного палива (за талонами)).

Загальна сума договору становить 1234974,00 грн, що визначено п.2.1 Договору.

Відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною договору, Постачальник зобов`язався поставити Замовнику бензин марки А-92 обсягом 28300 л. по ціні 25,50 грн за одиницю (з ПДВ) загальною вартістю 721650,00 грн та дизельне пальне обсягом 19400 л. по ціні 26,46 грн за одиницю (з ПДВ) загальною вартістю 513324,00 грн.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що ціна Товару може змінюватися не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про що Продавець має повідомляти Покупця письмово. У разі згоди Покупця зі зміною ціни Сторони, підписують додаткову угоду до цього Договору за умови, що внесення таких змін повинно бути обґрунтованим.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно п. 9.1 Договору він набирає чинності з дня його підписання і діє по 31.12.2021 (або до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по договору).

Відповідно до п. 10.2 умови Договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків встановлених у п. 4 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Надалі, за ініціативою ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова Компанія» було укладено ряд додаткових угод до Договору від 19.04.2021 №171 у частині зміни ціни за одиницю товару та відповідно зміни обсягів постачання, зокрема:

1) Додатковою угодою № 1 від 07.05.2021 до договору № 171 від 19.04.2021 внесені зміни до істотних умов договору (Специфікації товару) (збільшено вартість за одиницю товару та відповідно зменшено обсяг предмету закупівлі):

N° лотуНайменування товаруОдиниця виміруКількістьЦіна за одиницю, грн, з ПДВВсього, грн, з ПДВ
1Бензин марки А- 92л197025,5050235,00
2Дизельне пальнел99026,4626195,40
3Бензин марки А- 92л24867,2227,00671415,00
4Дизельне пальнел17385,0328,02487128,60
Всього 1234974,00

Прокурор у позовній заяві зазначає, що внаслідок укладення додаткової угоди № 1 від 07.05.2021 ціну за 1 л:

- бензину марки А-92 збільшено з 25,50 грн до 27,00 грн разом з ПДВ, тобто на 01,50 грн, або на 5,89 % від ціни визначеної у договорі, у зв`язку з чим обсяг постачання бензину марки А-92 зменшено з 28300 л. до 26837,22, тобто на 1462,78 л, або на -5,17%;

- дизельного палива збільшено з 26,46 грн до 28,02 грн разом з ПДВ, тобто на 1,56 грн, або на 5,90 % від ціни визначеної у договорі, у зв`язку з чим обсяг постачання дизельного палива зменшено з 19400 л. до 18375,03 л, тобто на 1024,97 л, або на -5,28%.

2) Додатковою угодою № 2 від 26.07.2021 до договору № 171 від 19.04.2021 внесені зміни до істотних умов договору (Специфікації товару) (збільшено вартість за одиницю товару та відповідно зменшено обсяг предмету закупівлі):

№ лотуНайменування товаруОдиниця виміруКількістьЦіна за одиницю, грн, з ПДВВсього, грн, 3 ПДВ
1Бензин марки А- 92л197025,5050235,00
2Дизельне пальнел99026,4626195,40

3Бензин марки А-92л750027,00202500
4Дизельне пальнел720028,02201744,00
5Бензин марки А-92л16247,92028,86468915,00
6Дизельне пальнел9868,04928,92285384,00
Всього 1234974,00

Прокурор у позовній заяві зазначає, що внаслідок укладення додаткової угоди № 2 ціну за 1 л:

- бензину марки А-92 збільшено з 27,00 грн, до 28,86 грн разом з ПДВ, тобто 1,86 грн, або на 6,89% від ціни, визначеної додатковою угодою № 1 від 07.05.2021, та на 13,18% від ціни, визначеної Договором № 171 від 19.04.2021, у зв`язку з чим обсяг постачання бензину марки А-92 зменшено з 28300 л до 25717,920, тобто на 2582,98 л, або на -9,12%;

- дизельного палива збільшено з 28,02 грн, до 28,92 грн разом з ПДВ, тобто на 3,21% від ціни, визначеної Додатковою угодою №1 від 07.05.2021, та на 9,30% від ціни, визначеної Договором № 171 від 19.04.2021, у зв`язку з чим обсяг постачання дизельного пального зменшено з 19400 л. до 18058,049 л, тобто на 1341,951 л, або на 6,92%.

3) Додатковою угодою №3 від 15.12.2021 до договору № 171 від 19.04.2021 внесені зміни до істотних умов договору (Специфікації товару) (збільшено вартість за одиницю товару та відповідно зменшено обсяг предмету закупівлі):

№ лотуНайменування товаруОдиниця виміруКількістьЦіна за одиницю, грн, з ПДВВсього, грн, з ПДВ
1Бензин марки А- 92л197025,5050235,00
2Дизельне пальнел99026,4626195,40
3Бензин марки А- 92л750027,00202500
4Дизельне пальнел720028,02201744,00
5Бензин -марки А-92л50028,8614430,00
6Дизельне пальнел300028,9286760,00
7Бензин марки А- 92л14852,45030,60454485,00
8Дизельне пальнел6490,98030,60198624,00
Всього 1234974,00
Прокурор у позовній заяві зазначає, що внаслідок укладення додаткової угоди №3 від 15.12.2021 ціну за 1 л:

- бензину марки А-92 збільшено з 28,86 грн, до 30,60 грн разом з ПДВ, тобто 1,74 грн, або на 6,03% від ціни, визначеної додатковою угодою № 2 від 26.07.2021, та на 20% від ціни, визначеної Договором № 171 від 19.04.2021, у зв`язку з чим обсяг постачання бензину марки А-92 зменшено з 28300 л до 24822,45 л, тобто на 3477,55 л, або на -12,29%;

- дизельного палива збільшено з 28,92 грн до 30,60 грн разом з ПДВ, тобто на 1,68 грн, або на 5,81 % від ціни, визначеної Додатковою угодою № 2 від 26.07.2021, та на 15,65% від ціни, визначеної Договором № 171 від 19.04.2021, у зв`язку з чим обсяг постачання дизельного палива зменшено з 19400 л до 17680,98 л, тобто на 1719,02 л, або на 8,86%.

Правомірність укладення додаткових угод № 1 від 07.05.2021 та № 2 від 26.07.2021 та стягнення надміру сплачених коштів за видатковими накладними № 1535 від 23.04.2021, №1538 від 23.04.2021, № 1536 від 23.04.2021, № 1537 від 23.04.2021, № 1539 від 23.04.2021, № 1867 від 11.05.2021,№1870 від 11.05.2021, №1869 від 11.05.2021 № 1868 від 11.05.2021, №1872 від 11.05.2021, № 1871 від 11.05.2021, № 1873 від 11.05.2021, № 2020 від 14.05.2021, №2015 від 14.05.2021, № 2017 від 14.05.2021, № 2018 від 14.05.2021, № 5618 від 27.07.2021 у зв`язку з безпідставним збільшення ціни за бензин марки А-92 та дизельного пального у сумі 24162,00 грн була предметом судового розгляду за позовом Козелецької окружної прокуратури (справа 927/1066/21).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.01.2022 позов задоволено частково та вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова Компанія» на користь Деснянської селищної ради 24162,00 грн. У задоволенні позовних вимог щодо визнання угод недійсними суд відмовив, з огляду на те, що визнання додаткових угод до договору недійсними, у силу їх невідповідності вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону та не породжує будь-яких правових наслідків. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про нікчемність додаткових угод № 1 від 07.05.2021 та № 2 від 26.07.2021 до Договору, згідно ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі", що відповідно не породжує жодних правових наслідків для сторін, а відповідно, правовідносини між позивачем-2 та відповідачем у період з 19.04.2021 до 27.07.2021 регулюються Договором від 19.04.2021 №171.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що предметом оскарження за даним позовом є законність та обґрунтованість збільшення ціни за бензин марки А-92 та дизельного палива за укладеною додатковою угодою №3 від 15.12.2021 та стягнення коштів за видатковими накладними № 5028 від 16.09.2021, № 7270 від 15.12.2021, № 7273 від 15.12.2021, № 7275 від 15.12.2021, № 7274 від 15.12.2021, № 7271 від 15.12.2021, № 7272 від 15.12.2021, № 7276 від 15.12.2021, № 7416 від 22.12.2021, № 7417 від 22.12.2021, № 7415 від 22.12.2021, № 7419 від 22.12.2021, № 7418 від 22.12.2021.

На час укладення додаткової угоди № 3 від 15.12.2021 до Договору від 19.04.2021 №171 діяв Закон України «Про публічні закупівлі» у редакції чинній з 19.04.2020, у якому порядок зміни істотних умов договору про закупівлю врегульовано приписами приписи ст.41 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно п. 4.2 Договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Прокурор у позовній заяві посилається на приписи статті 652 ЦК України щодо істотної зміни обставин при укладенні договору, а саме на те, що договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами-, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни.

При внесенні змін до договору, в частині вартості товару, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі».

Але, всупереч наведеному, між ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» та Деснянською селищною радою була укладена додаткова угода №3 від 15.12.2021 до Договору № 171 від 19.04.2021, внаслідок укладення якої ціну за 1 л:

-бензину марки А-92 збільшено на 20% від ціни визначеної Договором №171 від 19.04.2021, у зв`язку з чим обсяг постачання бензину марки А-92 зменшено з 28300 л до 24822,45 л, тобто на 3477,55 л або на -12,29%;

-дизельного палива збільшено на 15,65% від ціни, визначеної Договором №171 від 19.04.2021, у зв`язку з чим обсяг постачання дизельного палива зменшено з 19400 л до 17680,98л, тобто на 1719,02 л або на 8,86%.

Тобто, у даному випадку, перевищено 10% максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, передбаченої п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору", внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, однак перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що у кожному випадку це буде той документ, який підтверджує факт коливання ціни конкретного предмета закупівлі зокрема, інформація (довідка) або експертний висновок відповідного органу, який має повноваження моніторити ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах на такий товар.

На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Тобто, не будь-який висновок уповноваженого органу про ціну товару на ринку є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни у договорі після його підписання, а лише який містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

Підставою для укладання додаткової угоди №3, став експертний висновок ТОВ «Національна експертна-правова група» від 01.12.2021, наданий згідно заявки ТОВ «ТД «Міжрегіональна Трейдингова компанія» щодо проведення дослідження середньоринкової вартості бензину марок А-95, А-92, дизельного палива та газ автомобільний:

-станом на 02.08.2021 та 01.12.2021 та відсоток зміни середньоринкової вартості товару з урахуванням доставки та відтермінування платежу;

-станом на 15.09.2021 та 01.12.2021 та відсоток зміни середньоринкової вартості товару у указані періоди;

-станом на 23.02.2021 та. 01.12.2021 та відсоток зміни середньоринкової вартості товару у вказаний період на умовах відстрочки платежу;

-станом на 15.05.2021 та 01.12.2021 та відсоток зміни середньоринкової вартості товару у вказаний період на умовах відстрочки платежу.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що висновок є довідково-інформаційним, а наданий ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» документ не може виступати в якості підтвердження коливання ціни на бензин марки А-92 та дизельного палива на ринку та не може бути розцінений, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору від 19.04.2021 №171 в частині збільшення вартості ціни. Так, в експертному висновку ТОВ «Національна експертна-правова група» від 01.12.2021 не наведено розрахунок вартості бензину марки А-92 та дизельного палива станом на попередні календарні дати, у тому числі на дати укладення додаткової угоди №3 від 15.12.2021. Крім того, в ньому зазначена інформація за періоди, які охоплені додатковими угодами №1 від 07.05.2021 та угодою № 2 від 26.07.2021.

У тендерній пропозиції ТОВ "ТД МТК" від 05.04.2021 №008, яка оприлюднена на інтернет-ресурсі ""Prozorro", зазначив та підписав зобов`язання про те, що вивчивши тендерну документацію та технічні вимоги, він має можливість та погоджується виконати вимоги замовника та Договору на умовах, зазначених у цій пропозиції на загальну суму 1234974,00 грн, а саме постачати бензин марки А-92 по ціні 25,50 грн/л (з ПДВ) на загальну суму 721650,00 грн (з ПДВ), дизельне паливо - 26,46 грн/л (з ПДВ) на загальну суму 513324,00 грн (з ПДВ).

Прокурор у позовній заяві зазначає, що відповідно до загальнодоступної інформації Мінфіну, розміщеної на веб-сайті https://index.minfln.com.ua/fuel станом на дату укладання додаткової угоди №3 від 15.12.2021, середня ціна бензину марки А-92 по Україні становила 29,47 грн за літр, а дизельного палива - 29,44 грн за літр, або відповідно + 0,68% та + 3,60%. Тобто, відбулось незначне коливання ціни в бік збільшення.

Отже, ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» ініціювало укладення додаткової угоди № 3 від 15.12.2021 у порушення вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», щодо пропорційності та перевищення 10% ліміту збільшення ціни, а відтак, на думку прокурора, підлягає визнанню недійсною у судовому порядку. Визнання недійсною (нікчемною) будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично є незаконною. Недійсність додаткових угод є наслідком того, що ціна за послідуючими угодами фактично перевищуватиме ціну за одиницю товару більше, ніж на 10%, визначених в п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», у порівнянні із основним договором. Укладення вказаної вище угоди про зміну істотних умов Договору закупівлі, шляхом неодноразового збільшення ціни, свідчить про недобросовісність дій відповідача, та порушення принципів закупівель, визначених Законом.

Замовником, Деснянською селищною радою, здійснено оплату товару значно за вищою ціною, ніж вона розраховувала під час укладення договору та отримано менші обсяги бензину А-92 та дизельного палива. Такі недобросовісні дії ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» роблять результат закупівлі невизначеним та тягнуть за собою неефективне використання бюджетних коштів Деснянської селищної ради.

Сторонами договору, на час звернення прокурора до суду, не було вжито жодних заходів щодо приведення ціни бензину А-92 та дизельного палива за договором від 19.04.2021 № 171 до економічно обґрунтованої.

Прокурор у позовній заяві звертає увагу на те, що метою Закону України «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у дій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. Частиною 1 статті 41 вказаного Закону визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору. Метою регулювання, передбаченого п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Деснянською селищною радою визначається обсяг бензину марки А-92 та дизельного палива з урахуванням необхідності для забезпечення належного її функціонування.

Так, селищна рада мала на меті шляхом укладення договору від 19.04.2021 №171 забезпечити свою потребу бензину марки А-92 обсягом 28300 л та дизельного палива обсягом 19400 л, але за результатами внесених змін недоотримала - 1954 л бензину марки А-92 та 2057 л дизельного палива.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що той факт, що ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» у зв`язку з укладенням додаткової угоди №3 зобов`язано поставити меншу кількість товару, ніж було передбачено договором, внаслідок завищення ціни товару, не може стати обґрунтованою підставою для того, щоб визнати такі дії сторін правомірними та такими, що відповідають приписам ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Враховуючи, що внесення змін до договору від 19.04.2021 №171 було здійснено з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» тобто, належним чином не обґрунтовано коливання ціни, перевищено 10% максимальний ліміт щодо зміни ціни за одиницю товару, та порушено інтереси суспільства та держави в особі Деснянської селищної ради, прокурор звернувся до суду з вимогою про визнання додаткової угоди №3 недійсною.

У позовній заяві прокурор зазначає, що додаткова угода № 3 укладена з порушенням вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі, а тому підлягає визнанню недійсною у судовому порядку.

Всупереч вимог чинного законодавства, коливання ціни товару на ринку при укладенні сторонами додаткової угоди до договору жодним чином не обґрунтовано та документально належним чином не підтверджено, що свідчить про порушення вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та безпідставну зміну істотних умов договору.

Тобто, укладення додаткової угоди до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених законом, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі" (аналогічна правова позиція викладених у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 та від 23 січня 2020 року у справі № 907/788/18).

Прокурор у позовній заяві зазначив, що з огляду на викладене вище, оспорювана додаткова угода суперечить вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому має бути визнана судом недійсною.

Стосовно поставки бензину та дизельного палива, прокурор у позовній заяві зазначив наступне.

На виконання умов договору Деснянська селищна рада за період з 16.09.2021 по 22.12.2021 отримала згідно видаткових накладних:

-№ 5028 від 16.09.2021 дизельного палива кількістю 3000 л на суму 86760,00 грн; (Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 3163 від 21.09.2021 - 86760,00 грн);

-№ 7270 від 15.12.2021 бензину марки А-92 кількістю 300 л на суму 9180 грн;

-№ 7273 бензину марки А-92 кількістю 1500 л на суму 45900 грн;

-№ 7275 від 15.12.2021 дизельного палива кількістю 500 л на суму 15300,00 грн

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 4205 від 15.12.2021 - 70380,00 грн);

-№ 7274 від 15.12.2021 дизельного палива кількістю 5000 л на суму 153000,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 4206 від 15.12.2021 - 153000,00 грн);

-№ 7271 від 15.12.2021 бензину марки А-92 кількістю 500 л на суму 15300,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 4207 від 15.12.2021 - 15300,00 грн);

-№ 7272 від 15.12.2021 бензину марки А-92 кількістю 2000 л на суму 61200,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення №4208 від 15.12.2021 - 61200,00 грн);

-№ 7276 від 15.12.2021 дизельного палива кількістю 200 л на суму 6120,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжних доручень № 4247 та №4248 від 20.12.2021 -6120,00 грн);

-№ 7416 від 22.12.2021 дизельного палива кількістю 4800 л на суму 146880,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення №4427 від 22.12.2021 - 146880,00 грн);

-№ 7417 від 22.12.2021 бензину марки А-92 кількістю 4200 л на суму 128520,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 4428 від 22.12.2021 -128520,00 грн);

-№ 7415 від 22.12.2021 бензину марки А-92 кількістю 1000 л на суму 30600,00 грн та дизельного палива кількістю 800 л на суму 24480,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 4426 від 22.12.2021 - 55080,00 грн);

-№ 7419 від 22.12.2021 дизельного палива кількістю 70 л на суму 2142,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 4430 від 22.12.2021 -2142,00 грн);

-№ 7418 від 22.12.2021 бензину марки А-92 кількістю 270 л на суму 8262,00 грн;

(Деснянською селищною радою на рахунок ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 4429 від 22.12.2021 - 8262,00 грн);

Таким чином, Деснянській селищній раді фактично з 16.09.2021 по 31.12.2021 поставлено бензину марки А92 - 9770л. (300л +1500л +500л +2000л +4200 л +1000л +270л) на суму 298962 грн (9180,00 грн+45900,00 грн+15300,00 грн+61200,00грн+128520,00 грн+30600,00грн.+8262,00грн), а дизельного палива - 14370 л. (3000л.+500л+5000л+200л+4800л+800л+70л) на суму 434682,00 грн (86760,00грн+15300,00 грн+153000,00грн+6120,00 грн+146880,00 грн+24480,00 грн+2142,00грн)

Прокурор у позовній заяві зазначає, що недійсність додаткової угоди № 3 від 15.12.2021 до договору № 171 від 19.04.2021 означає, що зобов`язання сторін регулюються договором.

Обрахунок здійснено виходячи з первісної ціни у договорі від 19.04.2021 №171 за 1 літр бензину марки А 92 -25,50 грн та за 1 літр дизельного палива - 26,46 грн.

Тобто, Деснянська селищна рада повинна була сплатити за фактично поставлений бензин марки А-92- 249135 грн (9770 л. х 25,50 грн) та за фактично поставлене дизельне паливо - 380230,20 грн (14370 л х 26,46 грн).

Отже, різниця між сумою коштів, які фактично перераховано ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна трейдингова компанія» становить 104278,80 (бензин марки А-92 - 49827,00 грн (298962 грн- 249135 грн) , дизельне паливо - 54451,80 грн (434682грн - 380230,20грн)) по ціні, визначеній з урахуванням додаткових угод та сумою по ціні відповідно до договору від 19.04.2021 №171.

Враховуючи первісну ціну в основному Договорі відповідач не допоставив 1954 л бензину марки А-92 (49827,00 грн : 25,50 грн/л) та 2057 л дизельного палива (54451,80 грн : 26,46 грн/л).

Таким чином, у результаті укладення сторонами, з порушенням вимог закону, додаткових угод, якими незаконно збільшено ціну, з місцевого бюджету позивачем безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 104278,80 грн (бензин марки А-92 - 49827,00 грн (298962,00 грн - 249135,00 грн) , дизельного палива - 54451,80 грн (434682грн - 380230,20грн)) за недопоставлений товар в обсязі 1954 л бензину марки А-92 (49827 грн : 25,50 грн/л) та 2057 л дизельного палива (54451,80 грн : 26,46 грн/л), чим порушено інтереси держави.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що відповідно, у разі визнання додаткової угоди недійсною (нікчемною), у зв`язку із укладенням її з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», вказана сума коштів - 104278,80 грн, за непоставлений товар, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на підставі ч.1 ст.670 ЦК України.

В період укладення договору №171 від 19.04.2021 та його виконання за кодом ЄДРПОУ юридичної особи 43621716 значилось ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія».

16.06.2022 уповноваженими особами ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» змінено назву вказаної юридичної особи, її вид діяльності, керівництво та юридичну адресу.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ юридичної особи 43621716, 08.06.2020 та 16.06.2022 відбулись зміни щодо інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою; зміни до установчих документів, які не пов`язані із внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань; зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зміни місцезнаходження юридичної особи; зміни найменування юридичної особи (повного та/або скороченого); зміни найменування юридичної особи (повного та/або скороченого); зміни складу або інформації про засновників; зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 43621716, значиться ТОВ «НУРМАТ ЛТД» (Україна, 10001, Житомирська область, м. Житомир вул. Кооперативна будинок 18).

Викладаючи позовні вимоги прокурор у позовній заяві зазначив, що визнання недійсною будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично незаконною. Враховуючи, що внесення змін додатковою угодою № 3 від 15.12.2021 до договору №171 від 19.04.2021 вчинено у порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто належним чином не обґрунтовано та суперечить інтересам суспільства в особі територіальної громади Деснянської селищної ради, а тому на думку прокурора додаткова угода підлягає визнанню недійсною у судовому порядку, а кошти, отримані на виконання додаткової угоди, підлягають поверненню.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

Згідно з пунктами 6, 11, 22 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі": договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону. При цьому предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

На час укладення додаткової угоди № 3 від 15.12.2021 до Договору від 19.04.2021 №171 діяв Закон України «Про публічні закупівлі» у редакції чинній з 19.04.2020, у якому порядок зміни істотних умов договору про закупівлю врегульовано приписами приписи ст.41 цього Закону.

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1)зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2)зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ч. 4 ст. 41 вказаного Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

В абзаці 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України).

Як встановив суд, позивач та відповідач уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Так, пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами-, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни.

При внесенні змін до договору, в частині вартості товару, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 та у постанові від 12.02.2020 у справі № 913/166/19.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі». Так, Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст.3 Закону «Про публічні закупівлі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.08.2021 у справі № 912/994/20 з подібних правовідносин виклав правову позицію про те, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця (п. 57 постанови).

Але, всупереч наведеному, між ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» та Деснянською селищною радою була укладена додаткова угода №3 від 15.12.2021 до Договору № 171 від 19.04.2021, внаслідок укладення якої ціну за 1 л:

-бензину марки А-92 збільшено на 20% від ціни визначеної Договором №171 від 19.04.2021, у зв`язку з чим обсяг постачання бензину марки А-92 зменшено з 28300 л до 24822,45 л, тобто на 3477,55 л або на -12,29%;

-дизельного палива збільшено на 15,65% від ціни, визначеної Договором №171 від 19.04.2021, у зв`язку з чим обсяг постачання дизельного палива зменшено з 19400 л до 17680,98л, тобто на 1719,02 л або на 8,86%.

Тобто, у даному випадку, перевищено 10% максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, передбаченої п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору", внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, однак перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Тобто, у кожному випадку це буде той документ, який підтверджує факт коливання ціни конкретного предмета закупівлі зокрема, інформація (довідка) або експертний висновок відповідного органу, який має повноваження моніторити ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах на такий товар.

На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Отже, не будь-який висновок уповноваженого органу про ціну товару на ринку є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни у договорі після його підписання, а лише який містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

Підставою для укладання додаткової угоди №3, став експертний висновок ТОВ «Національна експертна-правова група» від 01.12.2021, наданий згідно заявки ТОВ «ТД «Міжрегіональна Трейдингова компанія» щодо проведення дослідження середньоринкової вартості бензину марок А-95, А-92, дизельного палива та газ автомобільний:

-станом на 02.08.2021 та 01.12.2021 та відсоток зміни середньоринкової вартості товару з урахуванням доставки та відтермінування платежу;

-станом на 15.09.2021 та 01.12.2021 та відсоток зміни середньоринкової вартості товару у указані періоди;

-станом на 23.02.2021 та. 01.12.2021 та відсоток зміни середньоринкової вартості товару у вказаний період на умовах відстрочки платежу;

-станом на 15.05.2021 та 01.12.2021 та відсоток зміни середньоринкової вартості товару у вказаний період на умовах відстрочки платежу.

В експертному висновку ТОВ «Національна експертна-правова група» від 01.12.2021 зазначено, що висновок є довідково-інформаційним.

В експертному висновку ТОВ «Національна експертна-правова група» від 01.12.2021 не наведено розрахунок вартості бензину марки А-92 та дизельного палива станом на попередні календарні дати, у тому числі на дату укладення додаткової угоди № 3 від 15.12.2021.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

У тендерній пропозиції ТОВ "ТД МТК" від 05.04.2021 №008, яка оприлюднена на інтернет-ресурсі ""Prozorro", зазначив та підписав зобов`язання про те, що вивчивши тендерну документацію та технічні вимоги, він має можливість та погоджується виконати вимоги замовника та Договору на умовах, зазначених у цій пропозиції на загальну суму 1234974,00 грн, а саме постачати бензин марки А-92 по ціні 25,50 грн/л (з ПДВ) на загальну суму 721650,00 грн (з ПДВ), дизельне паливо - 26,46 грн/л (з ПДВ) на загальну суму 513324,00 грн (з ПДВ).

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Внесення змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Зокрема, у документі, який видає компетентний орган, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціна на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто, наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Однак постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). (постанова ОП КГС ВС у справі №927/491/19 від 18.06.2021).

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 5 ЗУ "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення "каскадних" додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару до сезонного здорожчання та його зберігання. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.

Крім того, суд вважає, що сторони не могли не розуміти особливостей функціонування ринку товару (коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння), що було прогнозовано, а тому вони не були позбавлені можливості визначити у договорі порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач у вказаний період застосування спірної додаткової угоди змушений був купувати товар для його подальшої передачі позивачу на виконання обов`язків за Договором за цінами, вказаними у відповідних цінових довідках.

Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й і у зміні відповідних умов договору. Навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена у договорі купівлі-продажу.

Як наслідок, замовником, Деснянською селищною радою, здійснено оплату товару значно за вищою ціною, ніж вона розраховувала під час укладення договору та отримано менші обсяги бензину А-92 та дизельного палива. Такі недобросовісні дії ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» роблять результат закупівлі невизначеним та тягнуть за собою неефективне використання бюджетних коштів Деснянської селищної ради.

Сторонами договору, на час звернення прокурора до суду, не було вжито жодних заходів щодо приведення ціни бензину А-92 та дизельного палива за договором від 19.04.2021 № 171 до економічно обґрунтованої.

Судом враховано посилання прокурора на те, що відповідно до загальнодоступної інформації Мінфіну, розміщеної на веб-сайті https://index.minfln.com.ua/fuel станом на дату укладання додаткової угоди №3 від 15.12.2021, середня ціна бензину марки А-92 по Україні становила 29,47 грн за літр, а дизельного палива - 29,44 грн за літр, або відповідно + 0,68% та + 3,60%. Тобто, відбулось незначне коливання ціни в бік збільшення.

Метою регулювання, передбаченого п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Деснянською селищною радою визначається обсяг бензину марки А-92 та дизельного палива з урахуванням необхідності для забезпечення належного її функціонування.

Так, селищна рада мала на меті шляхом укладення договору від 19.04.2021 №171 забезпечити свою потребу бензину марки А-92 обсягом 28300 л та дизельного палива обсягом 19400 л, але за результатами внесених змін недоотримала - 1954 л бензину марки А-92 та 2057 л дизельного палива.

Всупереч вимог чинного законодавства, коливання ціни товару на ринку при укладенні сторонами додаткової угоди до договору жодним чином не обґрунтовано та документально належним чином не підтверджено, що свідчить про порушення вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та безпідставну зміну істотних умов договору.

Укладення додаткової угоди до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України "Про публічні закупівлі" підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі" (аналогічна правова позиція викладених у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 та від 23 січня 2020 року у справі № 907/788/18).

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах.

У даному випадку, позивач, як сторона Договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади. Таким чином, таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, здійсненим з порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі" та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами), з огляду на що, додаткова угода №3 від 15.12.2021 до Договору №171 щодо постачання нафти та дистилянтів (бензин марки А-92 та дизельного палива (за талонами) від 19.04.2021 підлягає визнанню недійсною.

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача 104278,80 грн суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч.1 ст.670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до вимог ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Недійсність спірної додаткової угоди означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто поставка газу, його оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов первісної редакції укладеного Договору.

Виходячи з первісної ціни у договорі №171 від 19.04.2021 за 1 л бензину А- 92 - 25,50 грн (з ПДВ) та дизельного палива - 26,46 грн (з ПДВ), без урахування додаткової угоди, Деснянська селищна рада повинна була сплатити за отриманий бензин марки А-92- 249135 грн (9770 л. х 25,50 грн) за фактично поставлене дизельне паливо - 380230,20 грн (14370 л х 26,46 грн.) Тобто, відповідач недопоставив позивачу 1954 л бензину марки А-92 (49827 грн:25,50 грн/л) та 2057 л дизельного палива (54451,80 грн : 26,46 грн/л).

Різниця між сумою коштів, які фактично перераховано ТОВ «Торговий дім Міжрегіональна трейдингова компанія» становить 104278,80 грн (бензин марки А-92 - 49827 грн (298962 грн - 249135 грн), дизельне паливо - 54451,80 грн (434682 грн - 380230,20 грн)) по ціні, визначеній з урахуванням додаткової угоди, та сумою по ціні відповідно до договору від 19.04.2021 № 171.

З наведеного вбачається, що в результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткової угоди, якою незаконно збільшено ціну, з місцевого бюджету позивачем безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 104278,80 грн, чим порушено інтереси держави.

Враховуючи, що між сторонами існують договірні відносини, правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який не було поставлено) є ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 22.06.2022 у справі №917/1062/21, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21.

Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 104278,80 грн за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі ч.1 ст.670 ЦК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача 104278,80 грн підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Згідно частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки за висновком суду недійсна додаткова угода була підписана внаслідок неправомірних дій обох сторін в однаковій мірі, як Товариства з обмеженою відповідальністю "НУРМАТ ЛТД" так і Деснянської селищної ради, суд вважає, що судові витрати мають бути покладені на позивача та відповідача у рівних частинах у сумі по 2684,69 грн на кожного.

Керуючись ст. 42, 73-81, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 15.12.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору від 19.04.2021 №171, укладену між Деснянською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Міжрегіональна Трейдингова компанія» ().

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НУРМАТ ЛТД" (, вул. Кооперативна, 18, м. Житомир, Житомирська область, 10001) на користь Деснянської селищної ради Чернігівської області (, вул. Ювілейна, 1-а, сел. Десна, Чернігівський район, Чернігівська область, 17024) 104278,80 грн.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НУРМАТ ЛТД" (, вул. Кооперативна, 18, м. Житомир, Житомирська область, 10001) на користь Чернігівської обласної прокуратури (, вул. Князя Чорного, 9, м.Чернігів, 14000) 2684,69 грн судового збору.

5.Стягнути з Деснянської селищної ради Чернігівської області (; вул. Ювілейна, 1-а, сел. Десна, Чернігівський район, Чернігівська область, 17024) на користь Чернігівської обласної прокуратури (, вул. Князя Чорного, 9, м.Чернігів, 14000) по 2684,69 грн судового збору.

6.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 16 серпня 2023 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/