ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року Справа № 915/125/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савки К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури (54006, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 28; адреса електронної пошти: , ) в інтересах держави в особі: Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 22; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 00022579)

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м. Миколаїв, просп. Миру, буд. 34; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 39825404)

до відповідача-2: Вознесенської районної державної адміністрації (Вознесенської районної військової адміністрації) (56500, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, пл. Центральна, буд. 1; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 04056641)

до відповідача-3: Мостівської сільської ради (56470, Миколаївська обл., Вознесенський район, Мостівська ТГ, с. Мостове, вул. Степова, буд. 11; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 04375033)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9А; адреса електронної пошти невідома; ідентифікаційний код 44768034) в особі Філії «Вознесенське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (56541, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Бузьке, Бузька ТГ, вул. Мар`їна Роща, буд. 3; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 45091873)

про: визнання незаконними та скасування розпорядження, наказу, повернення земельної ділянки,

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Григорян Е.Р., за посвідченням,

від позивача: не з`явився,

від відповідача-1: не з`явився,

від відповідача-1: не з`явився,

від третьої особи: не з`явився,

Суть спору:

02.02.2023 Перший заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) з позовною заявою № 15/1-3001-23 від 01.02.2023 (з додатками), в якій визначає відповідачами - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Вознесенську районну державну адміністрацію (Вознесенську районну військову адміністрацію), Мостівську сільську раду, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», та просить суд:

1. Визнати незаконним і скасувати розпорядження Доманівської районної державної адміністрації від 13.12.2013 №268 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, на підставі якої сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0213.

2. Визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ в частині надання територіальній громаді, в особі Мостівської сільської ради Доманівського району, у комунальну власність земельної ділянки площею 67,6891 га з кадастровим номером :08:000:0213 (№ 30 Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, що передаються у комунальну власність територіальної громади, в особі Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, що є додатком до вказаного наказу), державну реєстрацію права комунальної власності на яку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено 10.01.2019 (запис №29837692).

3. Зобов`язати Мостівську сільську раду () повернути державі в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) земельну ділянку площею 67,6891 га з кадастровим номером :08:000:0213, розташовану в межах території Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

4. Стягнути з відповідачів на користь Миколаївської обласної прокуратури (, Банк ДКСУ м. Києва, р/р UА0000340) сплачений судовий збір за подачу позову.

5. Про дату, час і місце розгляду справи повідомити Миколаївську обласну прокуратуру.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: розпорядження Доманівської районної державної адміністрації від 13.12.2013 №268; наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ; поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0213; витягу з Державного земельного кадастру станом на 07.06.2018 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0213; акту приймання-передачі земельних ділянко сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018; Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 321434644 від 30.01.2023; наказів Державного агентства лісових ресурсів України №641 від 12.10.2021, №986 від 04.11.2022; листування учасників справи; застосування норм статей 3, 84, 116, 117, 122, 141, 149, 152, 155 Земельного кодексу України, статей 1, 11 Лісового кодексу України, статей 15-17, 21, 317, 319, 321, 324, 328, 373, 386, 393, 396 Цивільного кодексу України, статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; та мотивовані, зокрема таким:

Розпорядженням Доманівської районної державної адміністрації від 13.12.2013 №268 затверджено технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Доманівського району Миколаївської області загальною площею 11845,779 га. На підставі цієї технічної документації сформовано та зареєстровано у Державному земельному кадастрі, у тому числі земельну ділянку площею 67,6891 га (кадастровий номер :08:000:0213, дата реєстрації 22.11.2013), в межах Мостівської сільської ради Доманівського району. Зазначена ділянка визначена як землі запасу сільськогосподарського призначення державної власності.

У подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі - ГУ ДГК в області) від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ передано територіальній громаді сіл, в особі Мостівської сільської ради Доманівського району, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7448,6277 га, розташовані в межах території вказаної сільської ради, згідно переліку, що додавався. Відповідно до вказаного наказу, переліку, який до нього додавався та акту приймання-передачі від 27.09.2018, у комунальну власність передано, у тому числі земельну ділянку площею 67,6891 га (кадастровий номер :08:000:0213, порядковий номер 30). На підставі вказаного наказу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.01.2019 зареєстровано право комунальної власності на ділянку з кадастровим номером :08:000:0213 за Мостівською сільською радою, про що вчинено запис №29837692.

Водночас, прокурор зазначає, що згідно з інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 20.11.2020 №738, вказана земельна ділянка повністю накладається на землі державного лісового фонду Мостовського лісництва ДП «Веселинівське лісове господарство». Крім того, відповідно до даних ДП «Веселинівське ЛГ» від 23.12.2021 №259, Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13.12.2021 №1124, зазначена земельна ділянка входить в межі земель державного лісового фонду, у тому числі станом на 25.11.2020, та на час подання позову, що підтверджується матеріалами лісовпорядкування - Планом лісонасаджень від 2013 року та Проектом організації та розвитку лісового господарства Мостовське лісництво (таксаційний опис).

Таким чином, на переконання прокурора, вказане свідчить про те, що спірна земельна ділянка на час її інвентаризації та реєстрації у Державному земельному кадастрі, а також передачі її у комунальну власність і на теперішній час, повністю належить до земель державного лісового фонду та не вилучались з постійного користування ДП «Веселинівське ЛГ». Враховуючи викладене, розпорядження Доманівської районної державної адміністрації від 13.12.2013 №268, наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ видано з порушеннями вимог земельного та лісового законодавства.

Ухвалою суду від 07.02.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/125/23 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07 березня 2023 року о 10:00; залучено до участі у справі Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; встановлено для учасників справи процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

02.03.2023 до суду від Вознесенської районної державної адміністрації (Вознесенської районної військової адміністрації) надійшов відзив №241/02.02-23/04 від 28.02.2023, у якому відповідач-2 просить суд у задоволенні позову першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури до Вознесенської райдержадміністрації відмовити в повному обсязі; проводити розгляд справи без участі представника Вознесенської райвійськадміністрації.

Ухвалою суду від 07.03.2023 було відкладено підготовче засідання у даній справі на 11 квітня 2023 року о 10:00.

08.03.2023 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву б/н та без дати (вх. № 2767/23), у якому відповідач-1 просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, ґрунтуються, зокрема, на такому:

Прийнятий Наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ, який є предметом оскарження це результат дій Відповідача-1, вчинюваних згідно законодавчо визначеного алгоритму. Даний наказ не є самоініційованим актом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. Спірний наказ прийнятий з метою дотримання виконавської дисципліни відносно розпорядчих актів вищестоящих суб`єктів виконавчої влади, які на момент їх виконання Головним Управлінням були чинними і не оспорювалися до суду. Вказане, на переконання відповідача, дає підстави стверджувати, що підстави для визнання Наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ незаконним, так само як і його скасування, відсутні.

Відповідач-1 просить суд звернути увагу на те, що вказаний наказ мав своїм наслідком настання прав та обов`язків саме для Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, дія якого вичерпалася з моменту підписання акту приймання-передачі земельних ділянок, що є додатком до цього Наказу. Відтак, відповідач-1 під час вчинення дій з приводу яких подано позов, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо підстав скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0213, загальною площею 67,6891 га Головне управління, з посиланням на норми закону, просить суд взяти до уваги те, що станом на момент здійснення державної реєстрації спірної земельної ділянки у державного кадастрового реєстратора були відсутні встановлені законом підстави для відмови в її державній реєстрації. При цьому, поданий позов не містить будь-яких посилань на порушення з боку Головного управління положень законодавства (вчинення правопорушення яке вказує на наявність спору між ним та позивачем) при здійсненні реєстраційних дій, що в свою чергу впливає на наявність підстав для скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок.

Відповідач-1 у відзиві також посилається на неналежність та недопустимість поданих прокурором доказів.

Крім наведеного, за текстом відзиву, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області наводить обґрунтування щодо строків позовної давності.

09.03.2023 до суду від Миколаївської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив № 15/1-175вих-23 від 06.03.2023 Вознесенської районної державної адміністрації, у якій прокурор зазначає, що доводи відповідача-2 є безпідставними, не підтвердженими жодними доказами, та наполягає на задоволенні позовної заяви.

17.03.2023 до суду від Миколаївської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив № 15/1-189вих-23 від 13.03.2023 Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, у якій прокурор заперечує проти аргументів відповідача-1, викладених у відзиві, та наполягає на задоволенні позовної заяви.

29.03.2023 до Миколаївської обласної прокуратури надійшли письмові пояснення № 15/1-215вих-23 від 24.03.2023 щодо обставин виявлення порушення вимог законодавства, яке стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

04.04.2023 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшла така кореспонденція:

- заперечення б/н та без дати (вх. № 4149/23) на відповідь на відзив, за змістом яких відповідач-1 вважає доводи Миколаївської обласної прокуратури необґрунтованими, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню;

- заперечення б/н та без дати (вх. № 4148/23) на письмові пояснення прокурора у справі.

Ухвалою суду від 11.04.2023 було продовжено строк проведення підготовчого провадження у даній справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 09 травня 2023 року о 10:00.

20.04.2023 до суду від Вознесенської районної державної адміністрації надійшло клопотання б/н від 20.04.2023 (вх. № 4934/23) про проведення розгляду справи без участі представника відповідача-2.

25.04.2023 до суду від позивача надійшла така кореспонденція:

- додаткові пояснення у справі б/н від 25.04.2023 (вх. № 5190/23), за змістом яких заявник зазначає, що підтримує позовні вимоги прокурора в повному обсязі;

- заява б/н від 25.04.2023 (вх. № 5193/23) про розгляд справи без участі представника Миколаївської обласної державної адміністрації.

26.04.2023 до суду від Миколаївської обласної прокуратури надійшли письмові пояснення № 15/1-292вих-23 від 20.04.2023 на заперечення відповідача-1, про намір подання яких прокурор заявляв у попередньому підготовчому засіданні.

28.04.2023 до суду від відповідача-1 надійшла така кореспонденція:

- клопотання № 1103 від 14.04.2023 про долучення до матеріалів справи заперечень на відповідь прокурора по справі та заперечень на письмові пояснення прокурора по справі;

- заперечення № 1100 від 14.04.2023 на відповідь на відзив;

- заперечення № 1098 від 14.04.2023 письмові пояснення прокурора № 15/1-215вих-23 від 24.03.2023.

08.05.2023 до суду від Філії «Вознесенське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» надійшла така кореспонденція:

- клопотання № 247 від 05.05.2023 про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору;

- клопотання № 248 від 08.05.2023 про розгляд справи за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та його представника.

Ухвалою суду від 09.05.2023 було залучено до участі у справі Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Вознесенське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; зобов`язано Першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури у строк до 16.05.2023 направити Філії «Вознесенське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» копію позовної заяви та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення, докази чого надати суду; запропоновано Філії «Вознесенське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в 15-денний строк від дня отримання даної ухвали надати суду письмові пояснення щодо позову; відкладено підготовче засідання на 06 червня 2023 року о 10:00.

12.05.2023 Миколаївська обласна прокуратура на виконання ухвали від 09.05.2023 надала суду докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу третьої особи.

Ухвалою суду від 06.06.2023 було закрито підготовче провадження у справі № 915/125/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 липня 2023 року о 10:00.

В судовому засіданні, проведеному 04.07.2023 за участю прокурора, суд розпочав розгляд справи по суті. За результатами проведеного засідання розгляд справи було відкладено на 01 серпня 2023 року о 09:50.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

01.08.2023 в судове засідання з`явився лише прокурор, якого суд заслухав. Інші учасники справи своїх представників в судове засідання не направили, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за участю прокурора та за відсутності представників позивача, відповідачів та третьої особи.

В засіданні 01.08.2023 суд заслухав прокурора у справі, та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення. Після виходу з нарадчої кімнати, за відсутності представників учасників справи, відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши в судових засіданнях прокурора, суд -

В С Т А Н О В И В

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням публічного інтересу. Держава зацікавлена у дотриманні процедур набуття прав на землю, так само як і у дотриманні норм чинного законодавства. Додержання вимог закону не може не являти публічного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване на забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості у набутті і реалізації прав громадянами і юридичними особами, принципу конституційної рівності суб`єктів цивільних правовідносин.

У даній справі наявність «інтересу держави» полягає у стверджуваному прокурором порушенні права держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

З огляду на зазначене землі лісового фонду за особливостями свого цільового призначення і правового режиму не можуть використовуватися для ведення сільського господарства та розташування громадських пасовищ.

У той же час, незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення та їх подальше надання у комунальну власність як земель сільськогосподарського призначення, не може відповідати суспільному, інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права в країні.

Зокрема, такі дії порушують інтереси держави у сфері ефективного використання земельних та лісових ресурсів, оскільки унеможливлюють реалізацію державної політики по забезпеченню охорони, відтворення та сталого використання земельних і лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства.

Незаконна реєстрація права комунальної власності на спірні земельні ділянки порушує виключне право власності держави на розпорядження землями лісового фонду, яке реалізується через відповідні органи державної виконавчої влади. В цьому контексті важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землі лісу в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 13, 19 Конституції України).

За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокуратури до суду з цим позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - зміни цільового призначення земель лісового фонду та передачі у комунальну власність земель державного лісового фонду, недопущення можливості розпорядження спірною ділянкою не уповноваженим суб`єктом - Мостівською сільською радою. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землі лісового фонду, захист такого права шляхом припинення права комунальної власності та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів.

У даному випадку у зв`язку з не здійсненням захисту інтересів держави, прокурор звертається до суду в інтересах Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації), враховуючи наступне.

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Статтею 324 Цивільного кодексу України передбачено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час пред`явлення позову) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Таким чином, на цей час Миколаївська обласна державна адміністрація, відповідно до ст. ст. 84, 122, 149 ЗК України, є розпорядником земельних ділянок лісогосподарського призначення державної власності.

Враховуючи викладене, Миколаївська обласна державна адміністрація має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель державного лісового фонду, однак заходів до усунення порушень законодавства до моменту звернення прокурора до суду з відповідним позовом не було вжито.

Миколаївською обласною прокуратурою 18.11.2021 було скеровано до Миколаївської обласної державної адміністрації запит № 15/1-1563вих-21, де вказано про конкретні порушення законодавства при прийнятті ГУ ДГК в області спірного наказу та звернуто увагу на необхідність вжиття облдержадміністрацією, як розпорядником земель державного лісового фонду, заходів до захисту інтересів держави.

Водночас, Миколаївська обласна державна адміністрація листом від 24.11.2021 № 05-67/4653/5-21 повідомила, що рішення про вилучення або припинення права постійного користування спірних земель, що перебувають у користуванні ДП «Веселинівське ЛГ», зміну їх цільового призначення не приймались. Також проінформовано, що позови про повернення спірної земельної ділянки не пред`являлись.

При цьому вказано, що сума видатків на 2021 рік на утримання облдержадміністрації не дозволяє здійснити видатки на сплату судового збору в обсязі достатньому для звернення до суду з відповідними позовами, тому не заперечує щодо пред`явлення обласною прокуратурою позовів з метою захисту інтересів держави та усунення виявлених порушень чинного законодавства.

На повторний запит Миколаївської обласної прокуратури від 12.12.2022 №15/1-424вих-22, облдержадміністрацією листом від 21.12.2022 №05-67/2768/5-22 повідомлено, що заходи до пред`явлення позову, предметом якого є спірна земельна ділянка, не вживались.

При цьому, облдержадміністрацією не вжито інших заходів на захист інтересів держави.

Отже, нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави і стало підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з даним позовом.

Про подачу позовної заяви Миколаївською обласною прокуратурою на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» попередньо повідомлено Миколаївську обласну державну адміністрацію (Миколаївську обласну військову адміністрацію) листом за № 15/1-77вих-23 від 24.01.2023.

З урахуванням вищевикладеного, судом по суті спірних правовідносин встановлено такі обставини.

Розпорядженням Доманівської районної державної адміністрації №268 від 13.12.2013 затверджено технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Доманівського району Миколаївської області загальною площею 11845,779 га.

На підставі відповідної технічної документації сформовано та зареєстровано у Державному земельному кадастрі, у тому числі земельну ділянку площею 67,6891 га (кадастровий номер :08:000:0213, дата реєстрації 22.11.2013), в межах Мостівської сільської ради Доманівського району.

Вказане підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 10-14-0.21-1346/2-21 від 25.02.2021.

Зазначена ділянка визначена як землі запасу сільськогосподарського призначення державної власності.

При цьому, судом враховано, що внаслідок адміністративно-територіальної реформи на підставі постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» №807-ІХ від 17.07.2020 та розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» №1635-р від 16.12.2020, ліквідовано Доманівський район Миколаївської області та його території включено до утвореного Вознесенського району, а Доманівську районну державну адміністрацію ліквідовано шляхом приєднання до Вознесенської районної державної адміністрації.

На виконання вказаних положень законодавства, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 09.06.2021 вчинено запис про припинення державної реєстрації Доманівської районної державної адміністрації.

Таким чином, наразі, належним відповідачем по справі в частині вимог щодо скасування розпорядження Доманівської районної державної адміністрації є Вознесенська районна державна адміністрація.

У подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №6512/0/14-18-СГ від 26.09.2018 було передано територіальній громаді сіл, в особі Мостівської сільської ради Доманівського району, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7448,6277 га, розташовані в межах території вказаної сільської ради, згідно переліку, що додавався.

Відповідно до вказаного наказу, переліку, який до нього додавався та акту приймання-передачі від 27.09.2018, у комунальну власність передано, у тому числі земельну ділянку площею 67,6891 га (кадастровий номер :08:000:0213, порядковий номер 30).

На підставі вказаного наказу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.01.2019 зареєстровано право комунальної власності на ділянку з кадастровим номером :08:000:0213 за Мостівською сільською радою, про що вчинено запис №29837692.

Разом із тим, прокурор зазначає, що згідно з інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 20.11.2020 №738, земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0213 накладається на землі державного лісового фонду Мостовського лісництва ДП «Веселинівське лісове господарство».

При цьому, відповідно до даних Державного підприємства «Веселинівське лісове господарство» №259 від 23.12.2021, Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства №1124 від 13.12.2021, зазначена земельна ділянка входить в межі земель державного лісового фонду, що підтверджується матеріалами лісовпорядкування - Планом лісонасаджень від 2013 року та Проектом організації та розвитку лісового господарства Мостовське лісництво (таксаційний опис).

Вказане, на переконання прокурора свідчить про те, що спірна земельна ділянка на час її інвентаризації та реєстрації у Державному земельному кадастрі, а також передачі її у комунальну власність і на теперішній час, повністю належить до земель державного лісового фонду та не вилучались з постійного користування Державного підприємства «Веселинівське лісове господарство».

З урахуванням наведеного, предметом даного позову виступають немайнові вимоги прокурора в інтересах держави щодо визнання незаконними та скасування розпорядження Доманівської районної державної адміністрації в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, на підставі якої сформовано земельну ділянку, наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в частині надання територіальній громаді, в особі Мостівської сільської ради Доманівського району у комунальну власність земельної ділянки, а також щодо зобов`язання Мостівської сільської ради повернути державі в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) спірну земельну ділянку.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Прокурор підтверджує власну правову позицію щодо суті спору такими доказами:

- розпорядження Доманівської районної державної адміністрації від 13.12.2013 №268;

- наказ Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ;

- поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0213;

- витяг з Державного земельного кадастру станом на 07.06.2018 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0213;

- акт приймання-передачі земельних ділянко сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018;

- Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 321434644 від 30.01.2023;

- накази Державного агентства лісових ресурсів України №641 від 12.10.2021, №986 від 04.11.2022;

- листи Миколаївської обласної прокуратури: № 15/1-324вих-20 від 10.11.2020, № 15/1-89вих-21 від 22.01.2021, № 15/1-1553вих-21 від 18.11.2021, № 15/1-1562вих-21 від 18.11.2021, № 15/1-1563вих-21 від 18.11.2021, № 15/1-424вих-22 від 12.12.2022, 15/1-77вих-23 від 24.01.2023;

- листи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 10-14-0.21-1346/2-21 від 25.02.2021;

- лист Виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Державного агентства лісових ресурсів України № 738 від 20.11.2020;

- лист Державного підприємства «Веселинівське лісове господарство» № 259 від 23.12.2021;

- лист Секретаріату Кабінету Міністрів України № 37843/0/2-21 від 22.11.2021;

- лист Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства № 1124 від 13.12.2021;

- листи Миколаївської обласної державної адміністрації № 05-67/4653/2-21 від 24.11.2021, № 05-67/2768/5-22 від 21.12.2022;

Інші учасники справи доказів на підтвердження власних правових позицій по суті спору суду не надавали.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, щодо наведених у відзиві аргументів відповідача про неналежність та недопустимість наданих прокурором до матеріалів справи доказів, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді; прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва; прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень (абзаци перший - третій частини 4).

За змістом абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до п. 1 абз. 5 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор має право витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом, у разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави.

Як уже зазначалося, за приписами ч.1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відтак, скеровуючи запити до Кабінету Міністрів України, Миколаївської обласної державної адміністрації, Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ДП «Веселинівське лісове господарство», ВО «Укрдержліспроект», з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави, прокурор діяв на виконання конституційної функції та з дотриманням вимог закону. Водночас зазначені суб`єкти, маючи законні повноваження та володіючи на законних підставах інформацією, яка стосується предмета спору, надали відповіді, які прокурором в подальшому правомірно подано до суду разом з позовною заявою на підтвердження обставин справи.

Таким чином, усі надані прокурором до позовної заяви докази є належними та допустимими у розумінні ст.ст. 76,77 ГПК України, а відтак дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України).

Згідно зі ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (ст. 57 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 1 Лісового кодексу України вказано, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно зі ст. 5 ЛК України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Відповідно до ст. 7 ЛК України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

За змістом ст. 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Пунктом 5 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України, в редакції, чинній до 16.01.2020, визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 13.06.2018 у справі № 278/1735/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до листа Виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Державного агентства лісових ресурсів України № 738 від 20.11.2020, з яким на запит прокурора було надано фрагмент з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кв. 15, 18, 19 Мостовського лісництва ДП «Веселинівський лісгосп» та межами земельних ділянок згідно з поданими кадастровими номерами, земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0213 накладається на землі державного лісового фонду Мостовського лісництва ДП «Веселинівське лісове господарство».

Крім того, із листа Державного підприємства «Веселинівське лісове господарство» № 259 від 23.12.2021 вбачається, що відповідно до матеріалів лісовпорядкування - Плану лісонасаджень від 2013 року і Проекту організації та розвитку лісового господарства земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0213 перебуває в постійному користуванні Державного підприємства «Веселинівське лісове господарство» (яке в подальшому було припинено шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», утвореного наказом Державного лісового агентства лісових ресурсів України від 26.10.2022 №804 «Про створення Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси «України») розташована в кварталі 15 Мостівського лісництва і станом на 13.12.2013 p. на 26.09.2018 р. та час оформлення даного листа входить в межі земель державного лісового фонду, Державне підприємство «Веселинівське лісове господарство» погодження на зміну цільового призначення, добровільної відмови, згоди на вилучення або відведення вказаної земельної ділянки у комунальну власність, будь-яким фізичним або юридичним особам не надавалось.

Таким чином, вказане свідчить про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0213 на час її інвентаризації та реєстрації у Державному земельному кадастрі належала до земель державного лісового фонду.

Зі змісту ч. ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу України вбачається, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. ч. 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірних наказів) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастр України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15) та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Згідно з ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірних наказів) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

З огляду на наведені норми законодавства, вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України.

З інформації Секретаріату Кабінету Міністрів України (лист № 37843/0/2-21 від 22.11.2021) вбачається, що Кабінет Міністрів України рішень про добровільну відмову, погодження вилучення, припинення права постійного користування та зміну цільового призначення щодо спірної земельної ділянки, що перебувала у постійному користуванні Державного підприємства «Веселинівське лісове господарство» не приймав.

Питання вилучення земель лісогосподарського призначення та зміни їх цільового призначення регулювалось ст. ст. 20, 122, 149, 150 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірних розпоряджень та наказу) та було виключною компетенцією Кабінету Міністрів України.

Документи, на підставі яких прийняті спірні накази Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області не містять будь яких рішень Кабінету Міністрів України щодо передачі зазначеної земельної ділянки з державної власності у комунальну.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Відтак, відповідні земельні ділянки спірними наказами відповідача неправомірно віднесено до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано сільській раді у той час, коли уповноваженим органом рішення щодо таких дій не приймалося.

Таким чином, оспорювані розпорядження Доманівської районної державної адміністрації від 13.12.2013 № 268 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, на підставі якої сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0213 та наказ Головного управління Держгеокадастру Миколаївській в області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ в частині надання територіальній громаді, в особі Мостівської сільської ради Доманівського району, у комунальну власність земельної ділянки площею 67,6891 га з кадастровим номером :08:000:0213, стосуються спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення, розпоряджатися якою не уповноважені вказані органи державної влади не могли та яка не могла бути передана у комунальну власність поза волею власника в особі Кабінету Міністрів України та без згоди постійного користувача таких земель ДП «Веселинівське лісове господарство», суперечать вимогам ст. 13 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328 Цивільного кодексу України, ст. ст. 117, 122, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 11, 27 Лісового кодексу України, та порушують інтереси держави, а тому відповідно до вимог ст.ст. 16, 21 Цивільного кодексу України, ст. ст. 152, 155 Земельного кодексу України, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо визнання їх судом незаконними та скасування в частині вилучення земельної ділянки з кадастровими номерами :08:000:0213 з земель державного лісового фонду та передання вказаної земельної ділянки у комунальну власність.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Незаконне вилучення спірної земельної ділянки призвело до зміни її правового статусу, а саме: державна власність змінена на комунальну, а розпорядник - з держави на територіальну громаду. Змінено й цільове призначення земельної ділянки з земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення.

Зібраними у справі доказами підтверджується, що спірна земельна ділянка площею 67,6891 га з кадастровим номером :08:000:0213 на час прийняття оскаржуваних рішень органів влади та на цей час належить до земель державного лісового фонду та перебуває у постійному користуванні державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства, на підставі Плану лісонасаджень від 2013 року і Проекту організації та розвитку лісового господарства, які є правовстановлюючими документами відповідно до пунктом 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Спірна земельна ділянка будучи землею лісогосподарського призначення, що знаходиться за межами населеного пункту та надана у постійне користування ДП «Веселинівське лісове господарство», не може належати до комунальної власності.

При цьому, суд погоджується з доводами прокурора про те, що негаторний позов - це позов власника, який с фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

У постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16 Велика Палата Верховного Суду підтвердила свої висновки щодо реєстраційного підтвердження володіння майном, водночас вказала, що у разі, якщо право власності на майно не може виникнути в принципі за жодних умов, то і володіння є неможливим. У такому випадку наявність державної реєстрації права власності за порушником не призводить до заволодіння земельною ділянкою, а її зайняття і реєстрацію прав на неї треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Належним способом захисту у такому разі є негаторний позов (пункти 51, 52, 59 постанови).

Узагальнюючи висновки Великої Палати Верховного Суду, можна виокремити критерій, за яким визначається можливість чи неможливість заволодіння земельною ділянкою - можливість або, навпаки, неможливість за жодних умов виникнення права власності на неї.

Беручи до уваги цей критерій, право комунальної власності на спірну земельну ділянку як таку, що належить до земель лісогосподарського призначення, не могло виникнути за жодних умов, тому належним способом захисту у спірних правовідносинах є негаторний позов, із яким прокурор звернувся до суду у даній справі.

Так, землі, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств (у тому числі ДП «Веселинівське лісове господарство») незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі спірна земельна ділянка, належать до земель державної власності, право комунальної власності на яку виникнути не може.

Відтак, за відсутності правової підстави на виникнення в іншої особи титульного володіння на земельну ділянку належним способом правового захисту є усунення перешкод у її користуванні законним володільцем.

Власник земельної ділянки лісогосподарського призначення може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

Такі твердження узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08 червня 2020 року у справі № 307/3155/19 (провадження № 15370св21), від 16 лютого 2022 року у справі № 363/669/17 (провадження № 61-9067св21), від 12 травня 2022 року у справі № 372/4154/18 (провадження № 61-666св21), від 07 вересня 2022 року у справі №697/2434/16-ц (провадження № 61-22890св19), які прийняті у зв`язку з обов`язковим врахуванням наведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16.

За таких обставин належним та ефективним способом захисту порушених інтересів держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації є не лише визнання незаконними та скасування розпорядження Доманівської районної державної адміністрації №268 від 13.12.2013 та наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №6512/0/14-18-СГ від 26.09.2018, але і зобов`язання Мостівської сільської ради повернути земельну ділянку належному власнику - державі, в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, а, отже, позовні вимоги прокурора в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо аргументів відповідача стосовно строків позовної давності, суд вважає за необхідне зауважити таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частин 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зауважити, що зі змісту відзиву не вбачається чітко викладеного прохання Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Разом із тим, суд звертає увагу учасників справи на те, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області є відповідачем у цій справі лише щодо вимоги про визнання незаконним та скасування наказу №6512/0/14-18-СГ від 26.09.2018 (у відповідній частині).

При цьому, сторона може заявити про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до неї, а не до інших відповідачів. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16.

Таким чином, відповідач-2 та відповідач-3 не заявили про застосування позовної давності щодо заявлених до них вимог, а відповідач-1 у відповідній частині вимог таким правом не наділений.

Стосовно ж позовних вимог прокурора про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру Миколаївській в області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ, та суд зауважує, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р., було запроваджено на усій території України карантин, який, з урахуванням неодноразових продовжень, тривав до 30.06.2023 (постанова Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023).

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який станом на даний час ще триває.

Вказане свідчить про те, що строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України (загальна та спеціальна позовна давність), у спірних правовідносинах у відповідній частині вимог були продовжені з 12.03.2020 та тривають станом на даний час.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, з огляду на те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій Доманівської районної державної адміністрації, правонаступником якої є Вознесенська районна державна адміністрація, та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, суд вважає за доцільне покласти витрати зі сплати судового збору на відповідача-1 та відповідача-2.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати незаконним і скасувати розпорядження Доманівської районної державної адміністрації від 13.12.2013 № 268 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, на підставі якої сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0213.

3. Визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру Миколаївській в області від 26.09.2018 №6512/0/14-18-СГ в частині надання територіальній громаді, в особі Мостівської сільської ради Доманівського району, у комунальну власність земельної ділянки площею 67,6891 га з кадастровим номером :08:000:0213 (№ 30 Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, що передаються у комунальну власність територіальної громади, в особі Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, що є додатком до вказаного наказу), державну реєстрацію права комунальної власності на яку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено 10.01.2019 (запис №29837692).

4. Зобов`язати Мостівську сільську раду (56470, Миколаївська обл., Вознесенський район, Мостівська ТГ, с. Мостове, вул. Степова, буд. 11; ідентифікаційний код 04375033) повернути державі в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 22; ідентифікаційний код 00022579) земельну ділянку площею 67,6891 га з кадастровим номером :08:000:0213, розташовану в межах території Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м. Миколаїв, просп. Миру, буд. 34; ідентифікаційний код 39825404) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 28; ідентифікаційний код 02910048; Банк ДКСУ м. Києва, р/р UА0000340) 4 026,00 грн судового збору.

6. Стягнути з Вознесенської районної державної адміністрації (56500, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, пл. Центральна, буд. 1; ідентифікаційний код 04056641) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 28; ідентифікаційний код 02910048; Банк ДКСУ м. Києва, р/р UА0000340) 4 026,00 грн судового збору.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб: Перший заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури (54006, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 28).

Позивач: Миколаївська обласна державна адміністрація (Миколаївська обласна військова адміністрація) (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 22; ідентифікаційний код 00022579).

Відповідач-1: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м. Миколаїв, просп. Миру, буд. 34; ідентифікаційний код 39825404).

Відповідач-2: Вознесенська районна державна адміністрація (Вознесенська районна військова адміністрація) (56500, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, пл. Центральна, буд. 1; ідентифікаційний код 04056641).

Відповідач-3: Мостівська сільська рада (56470, Миколаївська обл., Вознесенський район, Мостівська ТГ, с. Мостове, вул. Степова, буд. 11; ідентифікаційний код 04375033).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9А; ідентифікаційний код 44768034) в особі Філії «Вознесенське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (56541, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Бузьке, Бузька ТГ, вул. Мар`їна Роща, буд. 3; ідентифікаційний код 45091873).

Повне рішення складено та підписано судом 11.08.2023.

Суддя О.Г. Смородінова