УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

23.08.2023Справа № 910/13056/23

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву б/н від 14.08.2023 року «Про забезпечення позову» СТБАТ Інтернешнл Ко. Лімітед (СТВАТ International Co. Limited)

у справі № 910/13056/23

за позовом СТБАТ Інтернешнл Ко. Лімітед (СТВАТ International Co. Limited)

до 1. Інтернейшнл Масіс Табак ЛЛСі (International Masis Tabak LLC)

2. Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»

про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації торговельної марки та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2023 року до Господарського суду міста Києва від СТБАТ Інтернешнл Ко. Лімітед (СТВАТ International Co. Limited) (позивач) надійшла позовна заява б/н від 14.08.2023 року до Інтернейшнл Масіс Табак ЛЛСі (International Masis Tabak LLC) (відповідач-1) та Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (відповідач-2), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- достроково повністю припинити дію на території України міжнародної реєстрації № 863552;

- зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації торговельної марки № 863552 повністю та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Разом з позовною заявою подано заяву б/н від 14.08.2023 року «Про забезпечення позову», в якій заявник просить суд:

- заборонити Інтернейшнл Масіс Табак ЛЛСі (International Masis Tabak LLC) вчиняти дії (крім тих дій, що стосуються виконання рішення суду) щодо торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в частині, яка стосується території України, а саме передавати повністю або частково виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року, надавати дозволи (видавати ліцензії) на використання торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року іншим особам, у тому числі на підставі ліцензійних угод, а також відмовлятися від міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року повністю або частково;

- заборонити Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» до набрання законної сили рішенням суду вносити до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки будь-які зміни (крім тих змін, що відображають та стосуються дострокового припинення дії міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року відповідно до рішення суду), що стосуються правового статусу торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в Україні, а саме щодо передання прав на торговельну марку за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року повністю або частково в частині, яка стосується України, стосовно реєстрації ліцензійних договорів відносно торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в частині, яка стосується України, а також щодо припинення дії міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року шляхом відмови від неї повністю або частково в частині, яка стосується України, та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність»;

- заборонити Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» до набрання законної сили рішенням суду звертатись (надсилати повідомлення, сповіщення, заяви тощо) до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності для цілей внесення до Міжнародного реєстру записів про будь-які зміни, що стосуються правового статусу торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в Україні, а саме щодо передання прав на торговельну марку за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року повністю або частково в частині, яка стосується України, стосовно реєстрації ліцензійних договорів відносно торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в частині, яка стосується України, а також щодо припинення дії міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року шляхом відмови від неї повністю або частково в частині, яка стосується України;

- зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про обмеження, встановлені забезпеченням позову щодо міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року.

Подана заява обґрунтована тим, що Інтернейшнл Масіс Табак ЛЛСі (International Masis Tabak LLC) є власником міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року на торговельну марку, зареєстровану відносно товарів 34 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: промисловий та сирий тютюн, тютюнові вироби, сигарети (manufactured and raw tobacco, tobacco products, cigarettes). Станом на 17.11.2005 року міжнародній реєстрації торговельної марки № 863552 надано правову охорону на території України. Очікувана дата закінчення строку дії реєстрації - 28.06.2025 року. Позивачу стало відомо, що відповідач-1 не використовує на території України торгову марку за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року протягом п`яти років до дати подання позову, тому дія міжнародної реєстрації на території України має бути достроково припинена на підставі ч. 2 ст. 497 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач зазначає, що він має намір зареєструвати в Україні торговельну марку «GLORIA» для товарів у 34 класі МКТП, однак 14.02.2023 року заявник отримав рішення УКРНОІВІ № 22121/ЗМ/23 від 13.02.2023 року про відмову в реєстрації позначення «GLORY» за заявкою № m з тих підстав, що словесне позначення «GLORY» для всіх товарів 34 класу можна сплутати з комбінованою торговельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », раніше зареєстрованою в Україні на ім`я Інтернейшнл Масіс Табак ЛЛСі (International Masis Tabak LLC).

На твердження позивача, відповідач-1, як власник міжнародної реєстрації торговельної марки № 863552, може в будь-який момент під час розгляду справи повністю або частково передати будь-якій особі виключні майнові права на спірну торговельну марку або відмовитись від правової охорони на території України міжнародної реєстрації. Укладення договорів щодо передання повністю або частково виключних майнових прав на спірну торговельну марку «GLORIA» іншій особі може призвести до необхідності залучення до справи нових учасників судового процесу та порушення розумних строків розгляду справи. Водночас, у випадку повної або часткової відмови відповідачем-1 від правової охорони міжнародної реєстрації у реєстрі будуть відсутні відомості щодо міжнародної реєстрації, що, на думку позивача, унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву б/н від 14.08.2023 року «Про забезпечення позову» СТБАТ Інтернешнл Ко. Лімітед (СТВАТ International Co. Limited), суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі № 910/1261/20, від 25.09.2020 року № 921/40/20).

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 року у справі № 910/20007/20, від 30.06.2022 року у справі № 911/3616/21(911/184/22).

Так, предметом спору у даній справі є дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації № 863552 та зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації торговельної марки № 863552 повністю та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Оскільки СТБАТ Інтернешнл Ко. Лімітед (СТВАТ International Co. Limited) звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру у цьому випадку має бути застосовано та досліджено таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частинами першою - другою статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Дорани проти Ірландії").

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 11 ГПК України).

Суд звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальний та ефективний захист або поновлення порушених його прав (інтересів), якщо рішення буде прийняте на його користь, в тому числі задля забезпечення можливості захисту порушених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі № 910/18739/16, від 21.10.2021 року у справі № 910/20007/20).

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що Інтернейшнл Масіс Табак ЛЛСі (International Masis Tabak LLC) є власником міжнародної реєстрації торговельної марки № 863552, отже саме останньому належать правомочності щодо розпорядження міжнародною реєстрацією торговельної марки (в тому числі можливість її передачі у власність іншим особам чи надання дозволу на її використання на підставі ліцензійного договору).

Згідно ч. 2 ст. 1114 Цивільного кодексу України, факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до НОІВ. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в Бюлетені.

Статтею 22 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію торговельної марки протягом двох років після припинення дії свідоцтва згідно з пунктами 1 і 2 статті 18 цього Закону, крім випадків, коли власник свідоцтва, дію якого припинено, надасть згоду на реєстрацію заявленої торговельної марки.

Підпунктом першим пункту 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а саме визначено наступне: у статті 1 абзаци другий і дванадцятий викласти в такій редакції: "Національний орган інтелектуальної власності (далі - НОІВ) - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях".

Доповнено Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» статтею 2-1, частини 1 та 2 якої викладені наступним чином: функції НОІВ виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України.

До владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема, опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі.

Тобто, саме на Національний орган інтелектуальної власності покладено окремі владні повноваження з реалізації державної політики, зокрема, видача охоронних документів на об`єкти права інтелектуальної власності, внесення відомостей до державних реєстрів, опублікування офіційних відомостей.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2022 року № 943-р визначено, що державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

За змістом пунктів 2.2, 2.3 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 року № 10 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2002 року за № 64/6352, Реєстр містить такі відомості із зазначенням міжнародних цифрових кодів для ідентифікації бібліографічних даних (ІНІД) відповідно до стандарту Всесвітньої організації інтелектуальної власності, зокрема, ім`я або повне найменування та адресу власника (власників) свідоцтва. У процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості, зокрема, щодо зміни, пов`язаної зі зміною особи власника (власників) свідоцтва.

Отже, у разі відчуження відповідачем-1 міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року на торговельну марку «GLORIA» щодо товарів і послуг 34 класу МКТП з наступним поданням до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» заяви про реєстрацію відповідних змін, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У такому разі, у випадку визнання міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року на торговельну марку «GLORIA» щодо товарів і послуг 34 класу МКТП достроково припиненою, Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» об`єктивно не матиме можливості виконати рішення суду, оскільки у Державному реєстрі свідоцтв на знаки для товарів та послуг будуть відомості про особу, якій передано право власності на міжнародну реєстрацію, а не відомості про відповідача-1, або взагалі будуть відсутні відомості про торговельну марку.

Крім того, у випадку відмови відповідача-1 від торговельної марки «GLORIA» за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року ніхто інший, в тому числі і позивач, не матиме змоги протягом 2-х років здійснити повторну реєстрацію торговельної марки після дострокового припинення дії міжнародної реєстрації. Водночас, суд враховує, що матеріалами справи підтверджується (наявність заявок та отримана відмова у реєстрації торговельної марки) намір позивача здійснити державну реєстрацію використання позивачем позначення «GLORY».

Отже, у даній справі заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

У зв`язку з тим, що власник міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року може у будь-який час відмовитись або передати іншій особі право власності на міжнародну реєстрацію повністю, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано припускає, що права на торговельну марку «GLORIA», які є предметом спору на момент прийняття рішення можуть перейти до іншої (інших) особи (осіб).

Таким чином, заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 здійснювати будь-які дії з передачі іншим особам повністю чи частково виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку та відмовлятись повністю або частково від охорони в Україні торговельної марки «GLORIA» та заборони відповідачу-2 вносити зміни до Державного реєстру свідоцтв України та звертатись до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності, для внесення до Міжнародного реєстру записів, є обґрунтованою.

14.10.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16.06.2020 року № 703-ІХ, яким внесено зміни до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та визначено повноваження Національного органу інтелектуальної власності.

Частиною 2 ст. 2-1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що до владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них; видача свідоцтв на торговельні марки, здійснення державної реєстрації торговельних марок; опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року № 943-р «Про деякі питання Національного органу інтелектуальної власності» було визначено, що Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Вказане розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року № 943-р набрало чинності з 08.11.2022 року, отже функції Національного органу інтелектуальної власності, зокрема, і щодо ведення Реєстру торгівельних марок і внесення до Реєстру змін та відомостей, з 08.11.2022 року перейшли до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».

Частиною 2 ст. 2-1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що до владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема здійснення міжнародного співробітництва у сфері правової охорони інтелектуальної власності і представлення інтересів України з питань охорони прав на знаки для товарів і послуг в міжнародних організаціях.

З огляду на зміни в чинному законодавстві, суд зазначає, що здійснення державної реєстрації торговельних марок, опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей належить до повноважень Національного органу інтелектуальної власності, функції якого виконує Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності».

Враховуючи наведене, заходи забезпечення позову в частині зобов`язання відповідача-2 повідомити Міжнародне Бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про обмеження, встановлені ухвалою про забезпечення позову, є обґрунтованими.

У даній справі встановлені судом обставини свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів позивача у разі задоволення позову.

Таким чином, з огляду на викладене вище, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви СТБАТ Інтернешнл Ко. Лімітед (СТВАТ International Co. Limited) про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, 139, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву б/н від 14.08.2023 року «Про забезпечення позову» СТБАТ Інтернешнл Ко. Лімітед (СТВАТ International Co. Limited) у справі № 910/13056/23 - задовольнити.

2. Заборонити Інтернейшнл Масіс Табак ЛЛСі (International Masis Tabak LLC) (10 Грант Варданян стр., 0802 Macic, Арарат Ріджен, Республіка Вірменія) вчиняти дії (крім тих дій, що стосуються виконання рішення суду) щодо торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в частині, яка стосується території України, а саме передавати повністю або частково виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року, надавати дозволи (видавати ліцензії) на використання торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року іншим особам, у тому числі на підставі ліцензійних угод, а також відмовлятися від міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року повністю або частково.

3. Заборонити Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, 1) до набрання законної сили рішенням суду вносити до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки будь-які зміни (крім тих змін, що відображають та стосуються дострокового припинення дії міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року відповідно до рішення суду), що стосуються правового статусу торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в Україні, а саме щодо передання прав на торговельну марку за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року повністю або частково в частині, яка стосується України, стосовно реєстрації ліцензійних договорів відносно торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в частині, яка стосується України, а також щодо припинення дії міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року шляхом відмови від неї повністю або частково в частині, яка стосується України, та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність».

4. Заборонити Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, 1) до набрання законної сили рішенням суду звертатись (надсилати повідомлення, сповіщення, заяви тощо) до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності для цілей внесення до Міжнародного реєстру записів про будь-які зміни, що стосуються правового статусу торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в Україні, а саме щодо передання прав на торговельну марку за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року повністю або частково в частині, яка стосується України, стосовно реєстрації ліцензійних договорів відносно торговельної марки за міжнародною реєстрацією № 863552 від 28.06.2005 року в частині, яка стосується України, а також щодо припинення дії міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року шляхом відмови від неї повністю або частково в частині, яка стосується України.

5. Зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, 1) повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про обмеження, встановлені забезпеченням позову щодо міжнародної реєстрації № 863552 від 28.06.2005 року.

6. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 року у справі № 910/13056/23 є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 23.08.2023 року.

4. Строк пред`явлення ухвали Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 року у справі № 910/13056/23 до виконання становить три роки, тобто до 23.08.2026 року.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 року у справі № 910/13056/23 є: Стбат Інтернешнл Ко. Лімітед (Ctbat International Co. Limited) (29 Флор, Оксфорд Хауз, Тайку Плейс, 979 Кінгз Роуд, Айленд Іст, Гонконг).

6. Боржниками у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 року у справі № 910/13056/23 є:

Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, 1);

Інтернейшнл Масіс Табак ЛЛСі (International Masis Tabac LLC) (10 Грант Варданян стр., 0802 Масіс, Арарат Ріджен, Республіка Вірменія).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 23 серпня 2023 року.

Суддя О.В. Котков