ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.08.2023 р. Справа № 914/2430/23

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», м. Київ,

до відповідача: Предстаництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті», м. Львів

предмет позову: стягнення 23 175, 40 грн,

підстава позову: відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

10.08.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Предстаництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» про стягнення 23 175, 40 грн страхового відшкодування на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України і ст. 27 Закону України «Про страхування».

Розглянувши матеріали заяви, суд звертає увагу на відсутність підстав для відкриття провадження та зазначає таке.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15 ч. 1 ст. 20).

Положення статті 20 цього Кодексу передбачають визначення юрисдикції господарських судів у справі як за суб`єктним, так і за предметним критерієм.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.05.2018 у справі № 910/11188/17 зазначає, що при вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Аналогічні висновки підтримані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі N 910/7726/18.

Натомість відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. У свою чергу ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Верховний Суд постанові від 23 грудня 2021 у cправі № 910/13/21 окремо відзначає, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у господарському (судовому) процесі»: сторонами в господарському (судовому) процесі є такі її учасники: позивач і відповідач, особи, які вказані у статті 4 ГПК України (ч.1 ст.45 ГПК України); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (висновки ВП ВС, викладені у постановах від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (пункт 70), від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (пункт 66), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (п. 27). Визначення відповідачів як одного із видів суб`єктів господарського процесу є правом позивача.

Відповідно до матеріалів позовної заяви позивач визначив відповідачем Предстаництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» з кодом .

Суд зауважує, що відповідно до отриманих судом відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за вказаним позивачем кодом 26579227 ні юридичної особи, ні відокремленого підрозділу не знайдено.

Представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності підлягають реєстрації в порядку, визначеному Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (ч. 10 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності - установа або особа, яка представляє інтереси іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні і має на це належним чином оформлені відповідні повноваження. Іноземні суб`єкти господарської діяльності, що здійснюють зовнішньоекономічну діяльність на території України, мають право на відкриття своїх представництв на території України. Реєстрацію представництв інших іноземних суб`єктів господарської діяльності здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом шістдесяти робочих днів з дня подання іноземним суб`єктом господарської діяльності документів на реєстрацію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України - автоматизовану систему збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами.

Проте, відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України позивачем не подано.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 95 Цивільного кодексу України представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Разом з тим філії та представництва не є юридичними особами.

Суд також звертає увагу, що статтею 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки підсудності справ за вибором позивача та, зокрема, вказано, що позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням. Разом з тим, відповідачем у справі, що розглядається господарським судом, не може бути суб`єкт без статусу юридичної особи, натомість таким може бути або юридична особа, або юридична особа в особі представництва.

Відповідно до встановленого вище, вказаний позивачем відповідач не є юридичною особою та не може мати статусу відповідача у господарському спорі, а вимоги, заявлені до такого суб`єкта не можуть розглядатися господарським судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Враховуючи зазначене, а саме відсутність у відповідача статусу юридичної особи, суд зазначає, що позов у поданій позивачем редакції із визначеним складом учасників не підлягає розгляду господарськими судами. Як наслідок суд доходить висновку про відмову у відкритті провадження за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Предстаництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті».

У випадку ж звернення з позовною заявою та визначення відповідачем юридичної особи в особі представництва, така справа може бути розглянута за правилами господарського судочинства.

Керуючись статтями 2, 20, 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження у справі № 914/2430/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Предстаництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» про стягнення 23 175, 40 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена окремо від рішення суду в апеляційному порядку, передбаченому ст. ст. 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.