ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17.08.2023м. ДніпроСправа № 904/1615/22
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро"
про ухвалення додаткового рішення суду
у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро", м. Дніпро
до відповідача-1: Фермерського господарства "Дніпро", с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області
до відповідача-2: ОСОБА_1 , с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області
до відповідача-3: ОСОБА_2 , с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Агросервіс", м. Дніпро
про стягнення 41 447 298,93 грн.
Суддя Бажанова Ю.А.
Секретар судового засідання Чернишова О.Д.
від позивача: Маєвська Катерина Вікторівна, ордер серії АЕ № 1113540 від 01.12.2021 адвокат
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився
від відповідача-3: не з`явився
від третьої особи: Маєвська Катерина Вікторівна, ордер серії АЕ № 1170989 від 01.12.2022 адвокат
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята господарським судом до розгляду, просило: стягнути солідарно з Фермерського господарства "Дніпро", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" заборгованість за наступними договорами:
за договором про надання фінансового кредиту № ФК060121Д від 06.01.2021р. заборгованість зі сплати суми основного боргу у розмірі 24 061 780,30 гривень, суми несплачених процентів у розмірі 1 102 708,63 гривень, суму нарахованої комісії у розмірі 240 717,20 гривень, суму інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 3 320 334,90 грн. загалом 28 725 541 гривень;
за договором про надання фінансового кредиту № ФК060121Д/2 від 06.01.2021р. заборгованість зі сплати суми основного боргу у розмірі 10 544 600,54 гривень, суми несплачених процентів у розмірі 618 820,43 гривень, суму нарахованої комісії у розмірі 144 520,16 гривень., суму інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 1 413 816,80 грн. загалом 12 721 757,93 гривень;
- стягнути солідарно з Фермерського господарства "Дніпро", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" сплачений позивачем судовий збір у розмірі 629 048,96 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2023 прийнято відмову від позову в частині стягнення за договором про надання фінансового кредиту № ФК060121Д від 06.01.2021 суми інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 3 320 334,90 грн.; за договором про надання фінансового кредиту № ФК060121Д/2 від 06.01.2021 суми інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 1 413 816,80 грн., провадження у справі в цій частині закрито; позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" до відповідача-1: Фермерського господарства "Дніпро", до відповідача-2: ОСОБА_1 , до відповідача-3: ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Агросервіс" про стягнення 41 447 298,93 грн. задоволено частково:

- стягнуто солідарно з Фермерського господарства "Дніпро", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" 24 061 780,30 грн. заборгованості за кредитом за договором про надання фінансового кредиту № ФК060121Д від 06.01.2021, 240 717,20 грн. комісії; 10 544 600,54 грн. заборгованості за кредитом за договором про надання фінансового кредиту № ФК060121Д/2 від 06.01.2021, 144 520,16 грн. комісії;

- стягнуто з Фермерського господарства "Дніпро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" 174 958,09 грн. судового збору;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" 174 958,09 грн. судового збору;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" 174 958,09 грн. судового збору;

- в решті позовних вимог відмовлено.

01.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" до господарського суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 150 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2023 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" про ухвалення додаткового рішення суду та призначено її до розгляду в засіданні на 17.08.2023.

19.08.2023 від Фермерського господарства "Дніпро" надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в яких просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" у стягненні з Фермерського господарства "Дніпро" витратна правничу допомогу у розмірі 150 000,00 грн., слухати справу за відсутності представника відповідача-1.

У судовому засіданні, яке відбулося 17.08.2023, представник позивача підтримав клопотання про розподіл судових витрат та просив його задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання, яке відбулося 17.08.2023, з`явився представник позивача та третьої особи, інші представники сторін в судове засідання не з`явились, про день. час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з частинами 3, 4, 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши та оцінивши надані докази у сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 150 000,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже у розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат, як вже зазначалося, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 викладено висновок щодо обчислення розміру гонорару та змісту детального опису робіт про таке.

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування понесення витрат на оплату послуг адвоката відповідачем подано: договір про надання правової допомоги №2001 від 01.12.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" та Адвокатським об`єднанням "Офіс персонального обслуговування адвокатської фірми "ДИНАСТІЯ"; акт наданих послуг №16 від 26.07.2023; копію наказу про прийняття адвоката Маєвської К.В. на роботу до АО "Офіс персонального обслуговування адвокатської фірми "ДИНАСТІЯ", копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ № 1113540 від 2021-12-01 року.

Відповідно до пункту 2.1. договору Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в рамках проекту, щодо захисту інтересів клієнта в суді.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що сума гонорару Адвокатського об`єднання за проектом складається з вартості і правової допомоги за відповідними проектами "Юридичний супровід у суді першої інстанції судового процесу із стягненням на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ФК060121Д від 06.01.2021 та №ФК060121Д/2 від 06.01.2021 з Фермерського господарства "Дніпро", вартість правової допомоги 150 000,00 грн".

Сторони погодили гонорар Адвокатського об`єднання в розмірі 150 000,00 грн (п.4.2 договору).

Клієнт сплачує вартість правової допомоги у розмірі 100% гонорару Адвокатського об`єднання протягом 5 календарних днів з моменту підписання акту про надання послуг (пункт 4.3 договору).

26.07.2023 сторони підписали акт наданих послуг №16 від 26.07.2023, яким засвідчено надання виконавцем клієнту професійної правничої допомоги в сумі 150 000,00 грн.

Отже, позивачем заявлено до стягнення фіксований розмір витрат у сумі 150 000,00 грн.

Оцінюючи надані позивачем докази на предмет обґрунтованості розміру заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції з урахуванням критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про неприйнятність заявленого до стягнення фіксованого розміру цих витрат у сумі 150 000,00 грн у зв`язку з їх неспівмірністю та нерозумністю з огляду на таке.

Підготовка позовної заяви у спорі, що виник між сторонами, не потребує тривалого часу для аналізу договору, первинних документів: заборгованість відповідача стосується неналежного виконання зобов`язань з оплати за однотипними договорами, позивачем виконаний розрахунок штрафних санкцій та інфляційних втрат, але в подальшому позивач зменшив позовні вимоги, виключивши штрафні санкції та відмовився від позову в частині стягнення інфляційних втрат, позовні вимоги за якими судом задоволені, не є складним, оскільки унормований чинним законодавством та визначений усталеною судовою практикою й не потребує виняткових професійних знань.

З матеріалів справи вбачається, що за категорією правовідносин, спір у даній справі стосується стягнення заборгованості за договорами кредиту та поруки в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Матеріалами справи встановлено, що спір у даній справі є незначним спором з юридичної точки зору. В той же час судова практика з приводу спірних правовідносин є сталою та не становить виключної правової проблеми.

Отже з урахуванням характеру та предмету спору, кількістю його учасників, складністю та обсягом матеріалів справи, з урахуванням обсягу документів наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, не можна стверджувати, що вивченню та дослідженню адвокатом в межах даної справи підлягав значний обсяг документів, а спір у справі був стандартним з юридичної точки зору та не вимагав від адвоката вивчення значного обсягу джерел права.

Щодо відповідності витрат на правову допомогу критеріям розумності та справедливості, враховуючи фіксований розмір витрат на правову допомогу та необхідністю у такому випадку підтвердити виконані роботи їх обсягом, господарський суд зазначає наступне.

Виходячи із встановлених у справі обставин, господарський суд вважає, що за умови визначення у договорі фіксованого розміру правової допомоги в сумі 150 000,00 грн, фактичний обсяг наданих позивачу послуг, не був значним, а характер та предмет спору не вимагав дослідження та ознайомлення адвоката із значним обсягом процесуальних документів та не становив виключної правової проблеми для кваліфікованого адвоката.

З огляду на наведене, господарський суд вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 150 000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом апеляційної інстанції враховано обставини справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, факт надання адвокатських послуг щодо спірних правовідносин.

Водночас господарський суд погоджується із доводами позивача про врахування поведінки представника відповідачів, зокрема, неодноразове подання безпідставних клопотань про зупинення провадження у справі з різних підстав, клопотання про витребування доказів, що призвело до неодноразового відкладення розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що прийнятною фіксованою сумою за надання адвокатом у справі професійної правничої допомоги є 95 000,00 грн.

Господарський суд враховує те, що оскільки позовна вимога у цій справі задоволена судом частково, на відповідачів покладаються витрати на професійну правничу допомогу у сумі 80 000,00 грн.

Звідси, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також з огляду на їх розумність та доцільність для даної справи, керуючись принципами верховенства права та пропорційності, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 80 000,00 грн.

Господарський суд відхиляє заперечення Фермерського господарства "Дніпро" щодо порушення позивачем частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заява про ухвалення рішення подана через "Електронний суд" 31.07.2023, тобто з дотриманням вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Дніпро" (51010, Дніпропетровська область, Царичанський район, село Бабайківка, вулиця Українська, будинок 38, ідентифікаційний код 24608019), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" (49000, місто Дніпро, вулиця Глинки, будинок 7; ідентифікаційний код 35740385) витрати на правничу допомогу у розмірі 80 000,00грн (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок).

Відмовити у решті стягнення витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 22.08.2023.

Суддя Ю.А. Бажанова