ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2023 Справа №905/672/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська»
простягнення 159 977,60 грн
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» про стягнення 159 977,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено перевезення вантажу у вагоні №52486727 за накладною №53794665. На проміжній станції залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено розбіжності між фактичною масою вантажу у вагоні №52486727 та відомостями, зазначеними у накладній, про що складено комерційний акт №406802/16 від 17.07.2022, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф за невірне зазначення у накладній маси вантажу у розмірі 115775,00 грн, який він просить стягнути з відповідача. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача провізну плату від станції відправлення до станції Подільськ у розмірі 24286,80 грн та додаткові витрати понесені позивачем для усунення комерційної несправності вагону у розмірі 19915,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.08.2022 відкрито провадження у справі №905/672/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників сторін.

12.09.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на відсутність підстави для стягнення штрафу з відправника, оскільки накладна на перевезення вугілля заповнена ним у відповідності з вимогами Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138) та згідно з умовами Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020. Відповідач зазначає, що свій вантаж він відправляв партіями та 11.07.2022 ним було пред`явлено до перевезення групу вагонів, що складається із 10 вагонів на яке ним було складено один перевізний документ електронну накладну №53794665, до якої додано відомість вагонів, що є невід`ємною частиною накладної. При цьому відповідач зазначає, що в електронній накладній у графі 24 «Маса вантажу, визначена відправником» зазначено загальну масу вугілля в 10-ти вагонах в обсязі 698800 кг, у графі 26 накладної «Спосіб визначення маси» зазначено, що масу визначено: «На вагонных весах (150 т), заводський № ВТВ-150-с№0956, грузоотправителем» (мовою оригіналу), у рядку 10-му відомості вагонів, доданої до накладної №53794665 від 11.07.2022, міститься інформація про масу вугілля у вагоні № 52486727 в обсязі 70000 кг. За наведених обставин відповідач стверджує, що маса вантажу в перевізному документі електронній накладній №53794665 від 11.07.2022 визначена зважуванням на вимірювальній техніці, результати повірки якої є чинними згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №412, на підтвердження чого останнім надано технічний паспорт на ваги ЗВВТ ВТВ-150-с№0956. При цьому, відповідач зазначає, що відповідно до пп.8.6.1-8.6.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020, укладеного між Укрзалізницею і Товариством 16.03.2020, встановлено, що при негативних результатах перевірки замовник отримує засобами зв`язку інформацію про зміст помилки, коригує помилкові дані в ЕПД, підписує його КЕП та повторно надсилає перевізнику, проте стосовно заповнення накладної №53794665 від 11.07.2022 від позивача жодна інформація із зауваженнями відповідачеві не надходила, що на думку відповідача підтверджує правильність зазначення в ній даних, у тому числі стосовно вантажу, що був переданий для перевезення. Крім того, відповідач вважає, що комерційний акт №406802/16 від 17.07.2022 складено позивачем з порушенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки позивачем в супереч п. 3.2 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів не здійснено оперативне повідомлення станції відправлення вантажу щодо виявлення комерційної несправності у вагоні №52486727. Разом з тим, відповідач стверджує, що із системного аналізу ст. 129 Статуту залізниць України, п. 3 та п. 4 Порядку складання актів, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 слідує, що актами загальної форми не можуть засвідчуватися обставини невідповідності маси вантажу в натурі з даними, зазначеними в перевізних документах. До того ж, відповідач з посиланням на п. 2.6 Правил оформлення перевізних документів зазначає, що його не було повідомлено позивачем ні про виявлення надлишку вантажу у вагоні №52486727, ні про необхідність його усунення.

19.09.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що маса вантажу у вагоні №52486727 дійсно складала саме 70000 кг. Окрім того, позивач вказує на те, що відповідачем не надано ані звіту про зважування, не зазначається час, коли таке зважування проводилось. Разом з тим, позивач зазначає, що зважування залізницею проводилось безпосередньо в процесі перевезення вантажу, проведення зважування відповідачем до відправлення вантажу не спростовує факт того, що маса вантаж могла змінюватись до моменту його відправлення. При цьому, позивач зазначає, що у відповідності до Правил складання актів, акти загальної форми не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, у випадку, коли потрібне складання саме комерційного акта, проте заборони складання актів загальної форми у разі складання комерційного акта законодавство не містить. Позивач стверджує, що акти загальної форми були складені для засвідчення комерційної несправності, для засвідчення факту відчеплення вагону тощо, що є підставою для донарахування інших додаткових витрат відповідно до Збірки тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуг та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуг, затвердженого наказом МТЗУ від 26.03.2009 №317. Щодо твердження відповідача про не інформування станції відправлення, то позивач зазначає, що про виявлену комерційну несправність були сповіщені всі причетні служби телеграмою від 17.07.2022 №349 та оперативними повідомлення №339 від 16.07.2022. Також, позивач стверджує, що у зв`язку з відчепленням вагону та неможливістю зв`язатися з відправником, з метою недопущення виникнення затримки руху поїздів було прийнято рішення про виклик вантажоодержувача. При цьому, на думку позивача факт забирання надлишку вантажу вантажоодержувачем та несповіщення станції відправлення жодним чином не спростовує факт невідповідності маси вантажу даним, зазначеним у накладній.

27.09.2022 до суду від відповідача надійшли заперечення, в яких останній з аргументами позивача, викладеними у відповіді на відзив, не погодився зазначивши, що маса вантажу вугілля, який перевозиться насипом визначається відправником в процесі навантаження вугілля у вагони з використанням вагонних ваг, а результат зважування безпосередньо в накладній. Відповідач стверджує, що заповнена в процесі навантаження вугілля відомість вагонів відображає в тому числі номер спірного вагону, його рід, число осей, тару за трафаретом на вагоні, масу вугілля, тощо, яка разом із накладною є доказом зважування вугілля на вагонних вагах, того, що маса вантажу у вагоні №52486727 під час його здавання для перевезення складала саме 70000 кг. При цьому, відповідачем долучено до заперечень акт зважування вагонів у групі, який був одночасно заповнений із накладною. До то ж, відповідач наголошує на тому, що його аргументи про неповідомлення позивачем станції відправлення та самого відправника вантажу про комерційну несправність позивач заперечує формальним посиланням, що про виявлену комерційну несправність начебто були сповіщені телеграмою всі причетні служби, а з відправником неможливо було зв`язатися. Враховуючи наведене, відповідач наголосив на відсутності правових підстав для притягнення його до відповідальності, передбаченої ст. 122 Статуту залізниць України, через недопущення з його боку правопорушення у сфері перевезення вантажів під час визначення маси вугілля у вагоні 52486727 і зазначення його результатів у накладній №53794665 від 11.07.2022.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає наступне.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти Україн»", «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Проте, вихід за межі встановленого ст. 248 Господарського процесуального кодексу України строку був обумовлений виключними загальновідомими обставинами, пов`язаними із триваючою військовою агресією Російської федерації на територію України.

Зокрема, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено. На даний час Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 20.05.2023 строком на 90 діб.

Необхідно зазначити, що Господарський суд Донецької області знаходиться на території Харківської територіальної громади, яка з першого дня військової агресії перебуває під постійними ворожими обстрілами, які становлять загрозу життю та здоров`ю всіх учасників судового процесу. Окрім того, ворогом неодноразово вчинялися дії, спрямовані на руйнування об`єктів критичної інфраструктури регіону, що, зокрема, спричиняло тривале знеструмлення електричних мереж та вихід з ладу систем зв`язку та інтернету.

Такі обставини істотно уповільнили роботу суду, як щодо організаційно-технічного забезпечення судового процесу, так і щодо безпосереднього розгляду справи.

З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд справи був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» (замовник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (редакцію оприлюднено 25.08.2022, вводиться в дію з 01.09.2022, крім змін до окремих положень Додатку 1-2 до Договору прямо передбачених вказаним додатком, які оприлюднені 18.08.2022 та вступають в дію з 18.09.2022) на підставі Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №37909199/2020-001 від 10.03.2020 та Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №48-37909199/2020-001 від 16.03.2020 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою.

Пунктом 1.3 Договору наведені визначення які вживаються в Договорі, зокрема, у такому значенні:

перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГМ, КОТІФ відповідно;

первинні документи документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомость плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, інші.

Відповідно до п. 1.4 Договору надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Умовами п. 1.5 Договору визначено, що останній є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних і організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загальною користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3 та 9.4 договору та законодавства.

В п. 1.6 Договору визначено, що договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору (п. 1.7 Договору).

Положеннями п. 1.9 Договору визначено, що перевізник за результатом розгляду заяви (акцепту) направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП:

- або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення;

- або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника як платника, коду вантажовідправника / вантажоодержувача. Код платника є номером договору з замовником.

До отримання повідомлення про укладення договору, друга сторона має право відкликати свою заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір.

Відповідно до п. 1.10 Договору останній є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до її. 12.1 Договору.

За змістом Договору замовник, зокрема, зобов`язаний: надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планувань перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (далі - Система планування перевезень) з проставленням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності (п. 2.1.1 Договору); сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника (п. 2.1.4 Договору).

За умовами п.п. 2.3.1, 2.3.2 п. 2.3 Договору визначено обов`язок перевізника розглядати надані замовником місячні та додаткові замовлення на перевезення вантажів, інші замовлення (далі - замовлення на перевезення вантажів); приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації, розміщеної у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів.

Відповідно до п. 8.1 Договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовується власні інформаційні системи перевізника.

Згідно п. 9.5 Договору останній укладається в електронній формі. У виняткових випадках, обумовлених правовим статусом замовника, допускається укладення договору в паперовій формі.

В п. 12.1 Договору визначено, що останній діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору, здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин із замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №48-37909199/2020-001 від 16.03.2020 Акціонерне товариство «Українська залізниця» засвідчило прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №37909199/2020-001 від 10.03.2020 та присвоїла код відправника/одержувача - 1300, код платника - 5831487 та відкрило особистий рахунок з ідентичним номером.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

11.07.2022 зі станції Гродівка Донецької залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» (вантажовідправник) на адресу вантажоотримувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Паливна Компанія «ОБЛПАЛИВО» на станцію Любашівка Одеської залізниці у вагоні №52486727 за залізничною накладною на групу вагонів №53794665 відвантажено вантаж: вугілля кам`яне марки г-газовий, сухий, в твердому стані.

При оформленні зазначеної залізничної накладної відповідачем зазначено масу вантажу у вагоні №52486727: нетто - 70000 кг, тара - 23100 кг. В накладній також зазначено, що масу визначено на вагонних вагах 150-тонних заводський №ВТВ-150-С№0956 вантажовідправником.

15.07.2022 на станції Знам`янка Одеської залізниці складено акт загальної форми №74448, відповідно до якого за накладною №53794665 від 11.07.2022 у вагоні №52486727 встановлено, що по прибуттю поїзду огляду вагона оглядового містка системи відеонагляду колії станції зважування т/вагах була виявлена різниця у вазі плюс 2050 кг, і різниця завантаженні візків мінус 6250 кг, у вагоні вантаж-вугілля, навантаження вантажу нижче рівня бортів 400-500 мм, 7-ма холмами. В головній частині вагона мається поглиблення довжиною 300 мм шириною 300 мм глибиною 200 мм. Також в акті зазначено, що при огляді вагона спільно з ОВР Олейник зазори скользунів і ресорні підвіски відповідають нормі, безпеці руху не загрожує, вагон слідує за призначенням, комерційну несправність виявлено 15.07.2022 о 12:20, комерцінй несправність не усунено вагон слідує з пропущенням без виправлення.

16.07.2022 станції Подільськ Одеської залізниці складено акт загальної форми №1868, відповідно до якого за накладною №53794665 від 11.07.2022 у вагоні №52486727 встановлено, комерційну несправність (код 9270002) за даними ТДВВ підозра на повздовжнє зміщення центру маси вантажу більше допустимих норм. Крім того, в акті вказано, що згідно протоколу зважування поїзду на динамічниї вагах різниця завантаження візків склала 7350 кг, наявний акт 74448 станції Знам`янка, вагон відчеплений на перевірку. До то ж, в акті зазначено, що комерційну несправність виявлено - 16.07.2022 о 12:35, комерційну несправність не усунено вагон відчеплений для перевірки.

При цьому, з акту загальної форми №1868 вбачається, що станцією Подільск Одеської залізниці було здійснено оперативне повідомлення №339 ві 16.07.2022 Знам`янка Од., Помічна Од., ДС, ДНМ уч,МКР уч, ЦРБДН уч, ДНМ-1, МКР 23, ЦРБДН-1, Любашівка Од. М дор. про складання даного акту та про виявлену комерціну несправність за накладною №53794665 від 11.07.2022 у вагоні №52486727.

17.07.2022 станцією Подільськ Одеської залізниці було також здійснено повідомлення №349 Знам`янка Од., Помічна Од., ДС, ДНМ уч,МКР уч, ЦРБДН уч, ДНМ-1, МКР 23, ЦРБДН-1, Любашівка Од. М дор. про те, що на підставі акта загальної форми станції Подільськ №261 від 16.07.2022 затримано вагон 52486727 за відправкою 53794665 Гродівка Дон. Любашівка Од. з вантажем вугілля переважено на статичних тензометричних вагах ВВ150Э де виявлено брутто 94600 кг, тара 23100 кг, нетто 71500 кг, вантажопідйомність 4650 кг, перевищення навантаження вантажопідйомності вагона 1500 кг. У даному повідомленні також вказано на термінове висилання представника для усунення комерційної несправності та вирішення питання про подальше прямування вагона. При цьому, у повідомленні зазначено, що у зв`язку із затримкою вагона з комерційною несправністю, термін доставки вантажу збільшується, простій вагона за ваш рахунок, Любашівка ОД. ДС повідомте одержувача про затримку вантажу та збільшення терміну доставки.

На станції Подільськ Одеської залізниці був складений комерційний акт №406802/16 від 17.07.2022, відповідно до якого на основі акту загальної форми станції Подільськ №1868 від 16.07.2022 вагон №52486727 на обороті цього акта був поданий на комерційне зважування, по документам значиться: вугілля камяне, вагою відправника нетто 70900 кг, тара 23100 кг, вантажопідємність 70 т. При комерційному зважуванні на справних статичних вагах станції Подільськ ВВ 150-Э (держповірка 03.06.2022) виявилося: брутто 94600 кг, тара 23100 кг, нето 71500 кг, що більше документа 1500 кг, понад вантажопідємність 1500 кг. Вагон технічно справний.

Згідно долученого позивачем звіту зважування вагона №52486727 від 17.07.2022 встановлено, брутто 94600 кг, тара 23100 кг, нетто 71500 кг, перегруз 1500 кг.

Крім того, позивачем долучено звіт зважування вагона №52486727 від 19.07.2022 в якому встановлено, брутто 92900 кг, тара 23100 кг, нетто 69800 кг, перегруз 1500 кг.

19.07.2022 станцією Подільськ Одеської залізниці був складений акт №30 про надлишок вантажу (вугілля кам`яне) в вагоні №52486727 по відправці 53794665.

Після зважування та складання комерційного акту на станції Подільськ Одеської залізниці вагон №52486727 був відправлений за призначенням за накладною №40460586.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Тобто приписи п.10 Правил складання актів на виконання ст.129 Статуту залізниць є імперативними щодо суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

Як вбачається з матеріалів справи, комерційний акт №406802/16 від 17.07.2022 підписано: начальником станції Ратнер О.А., начальником вантажного району Берденюк О.Ю., комерційним агентом Тисячною О.А.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги зміст пункту 10 Правил складання актів, суд дійшов висновку, що комерційний акт №406802/16 від 17.07.2022 підписаний уповноваженими особами.

В той же час, як зазначалось, зважування маси вантажу у вагоні №52486727 на попутній станції Подільськ Одеської залізниці здійснювалось на 150 т вагонних вагах цієї станції (повірка 03.06.2022).

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом №442 від 31.07.2012р. Міністерства інфраструктури України та інших нормативно-правових актів.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, визначено, що ЗВВТ, які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

Узяття на облік ЗВВТ здійснюється за письмовим зверненням власника ЗВВТ до начальника дирекції з наданням завірених власником копій: експлуатаційної документації; методики повірки, атестованої згідно з вимогами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»; свідоцтва про повірку (якщо це передбачено методикою повірки) або державну метрологічну атестацію ЗВВТ, виданого згідно з ДСТУ 2708:2006 «Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення» або ДСТУ 3215-95 «Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення»; переліку вантажів, маса яких буде визначатися на ЗВВТ; висновку за результатами діагностичного обстеження ЗВВТ (у разі потреби).

Якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який відповідно до вимог п. 2.2 розділу 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом №411 від 20.12.1996 Міністерства транспорту України (далі - ПТЕ), оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної (технічний паспорт ЗВВТ) згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. У технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами п.1.9 розділу I цієї Інструкції, зазначається можливість зважування небезпечних вантажів згідно з наданими документами та робиться запис про придатність ЗВВТ для зважування відповідних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом. У технічному паспорті електронних ЗВВТ записуються також заводські номери датчиків, вагопроцесора, у разі потреби - контрольне число фіскальної реєстрації регулювання ЗВВТ, зазначене в експлуатаційних документах виробника ЗВВТ, яке визначає його технічний стан. Технічний паспорт ЗВВТ надається начальнику станції, на якій будуть оформлятися перевізні документи за результатами зважування на цих ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ повинні зберігатися в місці, визначеному розпорядчим документом начальника станції, який забезпечує їх схоронність. На прохання власника ЗВВТ йому може бути надано копію технічного паспорта ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, пов`язані з визначенням маси вантажу.

Відповідно до наявного в матеріалах справи технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станції Подільськ Одеської залізниці дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 21.12.2007; міжповірочний інтервал ЗВВТ - 6 місяців; інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ 3 місяця, відміткою у паспорті підтверджено, що ваги придатні для зважування. Тобто ваги, на яких проводилось контрольне переважування вантажу, проходили своєчасну перевірку та повірку. Представником відповідача не надано доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що станом на дату складання комерційного акту №406802/16 від 17.07.2022 засіб вимірювальної техніки був повірений як того вимагають норми чинного законодавства.

Крім того, судом враховано, що у графі 26 залізничної накладною на групу вагонів №53794665 «Спосіб визначення маси» зазначено, що масу визначено на вагонних вагах 150-тонних заводський №ВТВ-150-С№0956 вантажовідправником, а у відомості вагонів у вагоні №52486727 масу вантажу зазначено 70000,00 кг.

При цьому, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано копію фото титульного аркушу технічного паспорту засобу вимірювальної техніки ВТВ-150 С власником якого є Державне підприємство «Селидіввугілля» та фото аркуша 10 паспорту з якого вбачається, що вагам проведено технічний огляд 19.07.2022, профілактичне о обслуговування 20.07.2022, повірку 20.07.2021, технічний огляд 20.10.2021, огляд перевірку 20.10.2021.

Проте, судом встановлено, що відповідачем не додано до матеріалів справи аркушу технічного паспорту на ваги з якого би вбачалось дату прийняття їх в експлуатацію, строк експлуатації, інтервал міжвірочної та між оглядами-перевірками ЗВВТ.

Крім того, з останнього аркушу долученого відповідачем до матеріалів справи фота технічного паспорту вбачається, що останню повірку та перевірку ваг було здійснено у 2021, в той час коли відвантаження вантажу за спірним вагоном згідно накладної №53794665 здійснювалось - 11.07.2022.

За наведених обставин, суд не приймає посилання відповідача на те, що віднесені ним відомості до накладної на підставі даних зважування на повірених вагонних вагах ЗВВТ ВТВ-150-с№0956 виключають невідповідність зазначеної маси у спірному вагоні.

До того ж, суд зазначає, що зважування залізницею проводилось безпосередньо в процесі перевезення вантажу, а тому проведення зважування відповідачем до відправлення вантажу не спростовує факту того, що маса вантажу могла змінюватися до моменту його відправлення.

При цьому, відповідачем всупереч вимог ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Пунктами 1.2, 2.1 Правил комерційного огляду поїздів і вагонів передбачено, що комерційний огляд поїздів здійснюється на пунктах комерційного огляду, які розташовуються на залізницях таким чином, щоб був забезпечений огляд всіх поїздів, що надходять на залізницю та відправляються зі станції, а також при перевезенні вантажів в межах однієї залізниці. Всі вагони, які прибувають і відправляються зі станції, де розташований пункт комерційного огляду, повинні оглядатися у комерційному відношенні.

З викладеного вбачається, що перевізник одразу міг не встановити таку комерційну несправність, вагонів, а тому позивач здійснюючи комерційний огляд на станції Подільськ Одеської залізниці відповідно до вимог Правил комерційного огляду поїздів і вагонів виявив відповідні порушення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Водночас, встановлена даною нормою відповідальність вантажовідправника за неправильність даних накладною не ставиться в залежність від факту прийняття перевізником товару за такою накладною.

Суд звертає увагу на те, що підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

За приписами вказаної норми, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, в тому числі для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Щодо посилання відповідача на те, що актами загальної форми не можуть засвідчуватися обставини невідповідності маси вантажу в натурі з даними, зазначеними в перевізних документах то суд зазначає, що акти загальної форми не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, у випадку, коли потрібне складання саме комерційного акта, проте заборони складання актів загальної форми у разі складання комерційного акта законодавство не містить. При цьому, позивач просить стягнути штраф за невірне зазначення у накладній маси вантажу у розмірі 115775,00 грн саме на підставі складеного залізницею комерційного акту №406802/16 від 17.07.2022, а не акту зальної форми як стверджує відповідач.

Стосовно доводів відповідача про те, що приведення кількості вантажу у відповідність до необхідної може виключно він як відправник з аналізу ним п. 2.6 Правил оформлення перевізних документів, то суд зазначає, що вказаний пункт нормативного документу передбачає те, що при виявленні невідповідності між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах саме після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення, в даному же випадку невідповідність маси вантажу було виявлено на проміжній станції, а не на станції відправлення як того вимагає наведений пунк.

Водночас, неповідомлення відповідача про виявлений надлишок вантажу не спростовує встановленого факту в комерційному акті №406802/16 від 17.07.2022 невідповідності між фактичною кількістю вантажу зазначеною в перевізному документі відправника.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Аналогічне положення закріплено в п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №52486727 зазначена у накладній №51067759 та складає 23155,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі, фактичній масі вагону, відповідачем суду також не надано.

Оскільки саме відповідач, як відправник, визначив масу вантажу, заповнив і підписав накладну, яка є основним перевізним документом, надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно зі ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то позов підлягає задоволенню за рахунок відправника - відповідача у справі.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №53794665 масу вантажу у вагоні №52486727, нарахований відповідачу штраф відповідачу в розмірі 115775,00 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок штрафу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок здійснено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуюче вищенаведене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» штрафу за неправильне зазначення у накладній №53794665 маси вантажу у вагоні №52486727 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача провізну плату у розмірі 24286,80 грн та додаткові витрати у зв`язку з простоєм вагону №52486727 у розмірі 19915,80 грн, які включають в себе плату за користування вагоном у розмірі 7920,00грн, збір за маневрову роботу у розмірі 5413,32 грн, телеграфний збір у розмірі 326,88грн, плату за зважування 1 вагону 2 рази у розмірі 927,60 грн та збір за зберігання вантажу у розмірі 5328,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на станції Подільськ Одеської залізниці було складено акт загальної форми №33 від 19.07.2022 в якому викладені наступні обставини його складання: вагон №52486727 відчеплений для перевірки ваги від потягу №3101 16.07.2022 в 12 год 34 хв. Вагон простоював в очікувані зважування і виправлення комерційної несправності до 19.07.2022 16 год 01 хв. В акті зазначена загальна сума до стягнення в розмірі 19915,80 грн, яка складається з: плати за користування вагоном за 72 год = 6 600,00 + (ПДВ -1 320,00) = 7920,00 грн; збору за маневрову роботу за 90 хв. = 4511,10 + (ПДВ 902,22) = 5413,22 грн; телеграфний збір: 272,40 + (ПДВ - 54,48) = 326,88 грн; зважування 1 вагону 2 рази: 773,00 + (ПДВ 154,60) = 927,60 грн; збір за зберігання вантажу 72 т 3 доби: 4440,00 + (ПДВ 888,00) = 5328,00 грн. Даний акт підписано комерційним агентом Тисячною О.А. та заступником начальника станції по вантажній роботі Борденюк О.Ю.

Разом з тим, на станції Подільськ Одеської залізниці було складено акт загальної форми №33/А від 19.07.2022 в якому викладені обставини його складання, а саме: вагон №52486727 відчеплений для перевірки ваги від потягу №3101 16.07.2022 в 12 год 34 хв. В акті зазначена провізна плата Гродівка Подільськ за 10 т 782 км у розмірі 24286,80 грн = 20239,00 грн (ПДВ 4 047,80) яка підлягає до стягнення. Даний акт підписано комерційним агентом Тисячною О.А. та заступником начальника станції по вантажній роботі Борденюк О.Ю.

Щодо збору за маневрову роботу.

Відповідно до підпункту 1.8 пункту 1 Розділу III Збірника тарифів за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під`їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292,6 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні.

Однак в матеріалах справи відсутня пам`ятка про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45) із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота.

Нарахування збору за маневрову роботу локомотивом залізниці на підставі акту загальної форми №33 від 19.07.2022 не узгоджується з положеннями підпункту 1.8 пункту 1 Розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317.

При цьому, позивачем до матеріалів справи не надано будь-якого розрахунку заявленої до стягнення суми за маневрові роботи, з якого б вбачалось час початку та закінчення маневрової роботи локомотивом залізниці. До того ж, позивач в позовній заяві не навів жодного правового обґрунтування заявленної до стягнення суми за маневрову роботу.

Враховуючи зазначене, відсутні підстави для стягнення з відповідача збору за маневрову роботу у розмірі 5413,22 грн.

Щодо плати за користування вагонами.

Під час розгляду спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції) в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).

Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2020 у справі №908/1795/19, постанові Верховного Суду від 05.11.2020 у справі №908/1793/19.

Згідно з пунктом 3 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованих Міністерством юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45 к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Вантажовласниками, відповідно до пункту 2 Правил користування вагонами та контейнерами є вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (п. 6 Правил користування вагонами та контейнерами).

Згідно відомості вагонів до накладної №53794665 вагон №52486727 є власним.

Відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до п. 3.4.1 Договору розмір плати за користування власними вагонами перевізника встановлюється відповідно до п. 3.4.2 Договору.

Відповідно до п. 3.4.2 Договору плата за користування власними вагонами перевізника визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою:

Пвик= (Спл / 24) х tгод х kм де:

Пвик - плата за користування власними вагонами перевізника для відповідного типу вагонів;

Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу власних вагонів перевізника, грн/вагон за добу визначена в Додатку 1-2 до Договору;

24 - кількість годин у добі;

tгод - кількість годин користування вагоном перевізника для відповідного типу вагонів;

kм - коригуючий коефіцієнт, що застосовуються до Пвик для вагонів, які приймаються до перевезення у складі маршрутного, контейнерного поїзда. Коефіцієнт встановлюються перевізником та зазначається в Додатку 1-2 Договору.

Як вбачається з матеріалів справи станцією Подільськ Одеської залізниці акт загальної форми №1868 складений у зв`язку із виявленням комерційної несправності та підписаний представниками залізниці, підпис відповідача (вантажовласника) в акті загальної форми відсутній.

Таким чином, акт загальної форми складений позивачем без дотримання пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами.

Пунктом 9 Правил користування вагонами та контейнерами передбачено, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Наказ залізниці про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника в матеріалах справи відсутній.

Згідно з п. 10 Правил користування вагонами та контейнерами облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у «Повідомленні про затримку вагонів» (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Акт про затримку вагонів в матеріалах справи відсутній.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2022 та 17.07.2022 станцією Подільськ Одеської залізниці направлені оперативні повідомлення за актом загальної форми на комерційну несправність за №1868 та №261 від 16.07.2022 який позивачем до матеріалів справи не долучено. Проте, доказів направлення відповідачу повідомлення про затримку вагонів позивачем не надано.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву також зазначає про його не повідомлення про комерційну несправність на підтвердження чого останнім долучено відповідь №36 від 07.09.2022 начальника станції Гродівка Донецької залізниці в якому зазначено про те, що станція до Гродівка зі станції Подільськ Одеської залізниці у період з 14.07.2022 по теперішній час (відповідь станом на 07.09.2022) оперативних повідомлень та будь-яких претензійних матеріалів щодо виявленої комерційної несправності у вагоні №52486727 не надходило. При цьому у відповіді №35 від 06.09.2022 начальник станції Гродівка Донецької залізниці також повідомив, що станції у період з 11.07.2022 по теперішній час (відповідь станом на 06.09.2022), матеріалів про виявлення комерційної несправності у вагоні №52486727 по маршруту курсування зі станції Гродівка Донецької залізниці до станції Любашівка Одеської залізниці не надходило.

Більше того, сам позивач у відповіді на відзив не спростував посилання відповідача на його не повідомлення, а зазначив лише про неможливістю зв`язатися з відправником не надавши будь-яких доказів на підтвердження зазначеного.

З огляду на відсутність в матеріалах справи актів загальної форми на підтвердження затримки вагонів з вини вантажовласника, підписаних відповідачем, доказів направлення вантажовласнику повідомлення про затримку вагонів, у позивача відсутні підстави для стягнення плати за користування вагонами.

При цьому, з огляду на відсутність повідомлення позивача про комерційну несправність вагону №52486727 та його затримку суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача телеграфного збору у розмірі 326,88 грн.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач в позовній заяві також не навів жодного правового обґрунтування заявленної до стягнення суми за телеграфний збір.

Щодо ж до заявленої позивачем провізної плату у розмірі 24286,80 грн згідно акту загальної форми №33/А від 19.07.2022, то суд не вбачає за можливе встановити на підставі чого та за що вказану провізну плату позивач просить стягнути з відповідача, матеріально-правове обґрунтування заявленої до стягнення плати позивачем в матеріалах справи також відсутній.

За наведених обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача провізної плату у розмірі 24 286,80 грн.

Щодо збору за зберігання вантажу.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №866/5087 збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного їх зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Як було встановлено судом, в матеріалах справи відсутні акти загальної форми на підтвердження затримки вагонів з вини вантажовласника, підписані відповідачем.

До того ж, позивач не навів в позовній заяві жодного правового обґрунтування завленної до стягнення збору за зберігання вантажу.

З огляду на вищезазначене у суду відсутні підстави для стягнення збору за зберігання вантажу у розмірі 5328,00 грн.

Щодо збору за зважування вантажів на вагах залізниці.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 Розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги за зважування вантажів або порожніх вагонів (контейнерів) та за зважування вантажів у пунктах перевалки на вагах залізниці (перевізника) збір нараховується за кожну операцію. Зокрема, в розмірі 75,2 грн за один вагон будь-якої вантажопідйомності при зважуванні на вагонних вагах.

Відповідно до підпунктом 4.4 пункту 4 Розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги Збір за зважування не нараховується:

з відправок вантажів, маса яких при відправленні була визначена залізницею, якщо після прибуття виявлена недостача маси, що перевищує норму природної втрати і граничного розходження у визначенні маси;

якщо вантаж прибув у несправному вагоні або у вагоні з несправними пломбами (ЗПП) відправника;

якщо вантаж прибув у критому вагоні без пломб (ЗПП) за наявності відмітки про пломби (ЗПП) у перевізному документі або на вагонах відкритого типу з наявністю слідів утрати;

якщо швидкопсувний вантаж прибув з порушенням граничного терміну перевезення або установленого порядку обслуговування ізотермічного рухомого складу;

за зважування домашніх речей;

за контрольні перевірки маси вантажу, визначеної відправником (стаття 24 Статуту залізниць України).

За наведених обставин, оскільки зваження вантажу у вагоні №52486727 згідно звітів зважування від 17.07.2022, 19.07.2022 було зумовлене саме для перевірки неправильності зазначеної відомостей вантажовідправником маси вантажу то і правові підстави для стягнення з відповідача плати за зважування 1 вагону 2 рази у розмірі 927,60 грн відсутні.

Більше того, позивач в котре не навів в позовній заяві жодного правового обґрунтування заявленної до стягнення збору за зважування вантажів на вагах залізниці та відповідного тарифу який був застосований відповідачем в акті.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» (85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Центральна, 149, ідентифікаційний код 379091199) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200) штраф у розмірі 115775 (сто п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1795 (одна тисяча сімсот дев`яносто п`ять) грн 49 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова