ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1159/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні справу

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; (вул.Артилерійська,1,Одеса,Одеська область,65039)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивний клуб "Наталка" (вул.Гоголя,7,кв.1,Одеса,Одеська область,65026)

про стягнення 3345301,23 грн

представники сторін не прибули

До суду надійшла позовна заява Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивний клуб "Наталка" про стягнення 3345301,23 грн неустойки.

Ухвалою від 28.03.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.04.2023.

Позивачу суд ухвалу направив на електронну пошту.

Ухвала про відкриття провадження, надіслана на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: м. Одеса вул. Гоголя 7, кв. 1, повернулась до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з ч. 5 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на викладене, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Ухвалою від 19.04.2023 розгляд справи відкладено на 24.05.2023.

Ухвалою від 24.05.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче засідання на 14.06.2023.

Ухвалою від 14.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено дату розгляду справи по суті на 16.08.2023 з урахуванням перебування судді у відпустці.

Ухвали від 19.04.2023, 24.05.2023 та від 14.06.2023, надіслані відповідачу, також повернулись до суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідач, який вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву не надав. З огляду на викладене, суд розглядає справу за наявними матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Представники сторін в засідання не прибули. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

10.11.2003 між Представництвом по управлінню комунальною власністю (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Спортивний клуб ,,Наталка" (орендар) укладений договір оренди № 31/38 нежитлового приміщення, згідно з яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56, загальною площею 1 667,6 кв.м., строком до 10.11.2013.

10.11.2003 сторонами підписано акт приймання-передачі приміщення.

05.12.2013 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Спортивний клуб ,,Наталка" укладено додатковий договір № 1 до договору оренди № 31/38 від 10.11.2003, яким змінено назву орендодавця на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Крім того, викладено п. 1.1. розділу 1 Предмет договору в новій редакції: 1.1 Орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові будівлі літ. У, У1, У2, У3, Е, Д, Е5, загальною площею 1672,7 кв.м. та споруди літ. Е1, Е2, Е3, Е4, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56, т/паспорт КП «ОМБТІ та РОН» від 11.05.2005 року». П. 1.2 договору викладено в такій редакції: Строк дії договору до 05.11.2016. Також сторони договору домовилися переукласти договір оренди № 31/38 від 10.11.2003 року у новій редакції з 05.12.2013 року.

05.12.2013 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Спортивний клуб ,,Наталка" (орендар, відповідач) укладено у новій редакції договір від 10 листопада 2003 року № 31/38, відповідно до положень п. 1.1. якого якого Орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові будівлі літ. У, У1, У2, У3, Е, Д, Е5, загальною площею 1672,7 кв.м. та споруди літ. Е1, Е2, Е3, Е4, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56, т/паспорт КП «ОМБТІ та РОН» від 11.05.2005 року.

Термін дії договору оренди до 05.11.2016 року (п. 1.3 договору).

Відповідними положеннями договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків, взаємні права та обов`язки, відповідальність та підстави звільнення від неї, особливі умови.

Так, положеннями п. 2.2. договору сторони визначили, що за орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 24 225,21 грн. (без врахування податку на додану вартість та індексу інфляції). Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно п. 2.4. Договору, Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

У п. 4.7. договору встановлено, після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому нім на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Положенням пункту 7.8 Договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

Заяви про припинення договору оренди від сторін не надходило, тому договір № 31/38 від 10.11.2003 року (у новій редакції від 05.12.2013 року) пролонгований на той самий строк і на тих самих умовах.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.04.2021 у справі №916/1018/20, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2021, позов задоволено. Судом ухвалено:

- Розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 10.11.2003 р. № 31/38 (в новій редакції від 05.12.2013 р.), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,СПОРТИВНИЙ КЛУБ ,,НАТАЛКА" та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради.

- Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю ,,СПОРТИВНИЙ КЛУБ ,,НАТАЛКА" з нежитлових приміщень будівель літ. ,,У", ,,У1", ,,У2", ,,У3", ,,Е", ,,Д", ,,Е5" загальною площею 1672,7 кв.м та споруди літ. ,,Е1", ,,Е2", ,,Е3", ,,Е4", що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 56, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З огляду на те, що договір оренди розірвано у судовому порядку, то зобов`язання за договором припинені з моменту набрання рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/1018/20 законної сили, тобто з 15.07.2021.

Згідно з ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Таким чином, оскільки договір оренди нежитлового приміщення від 10.11.2003 р. № 31/38 (в новій редакції від 05.12.2013 р.), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,СПОРТИВНИЙ КЛУБ ,,НАТАЛКА" та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, є розірваним з 15.07.2021, то відповідач негайно повинен був повернути орендоване приміщення позивачу за актом приймання-передачі.

Суду не надано доказів того, що відповідач повернув позивачу орендоване майно у встановленому порядку.

При цьому позивачем додано до позовної заяви копію заяви про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі № 916/1018/20 про виселення ТОВ Спортивний клуб Наталка (а.с. 28). Зазначена заява подана позивачем до відділу виконавчої служби 22.09.2022 відповідно до відмітки канцелярії відділу.

Відповідно до загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо боржника ТОВ Спортивний клуб Наталка (код 31460952) 28.09.2022 Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 69940729, стягувач - Департамент комунальної власності Одеської міської ради. Наразі зазначене виконавче провадження не завершено.

Оскільки після розірвання договору відповідач не повернув орендоване майно, позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення в розмірі 3345301,23 грн за період з 15.07.2021 по 28.02.2023.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 06.02.2020 у справі № 915/1429/19, зокрема:

10.9. Зі змісту частини четвертої статті 291 ГК України вбачається, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

10.11. Аналіз частини першої статті 759 та частини першої статті 785 ЦК України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

10.12. Невиконання наймачем обов`язку щодо поверненні речі є підставою для виникнення права наймодавця на застосування до наймача особливого виду майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, який полягає у сплаті наймачем, який прострочив виконання обов`язку щодо повернення речі, неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення відповідно до частини другої статті 785 ЦК України.

Особливий статус зазначеної неустойки обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди виникає після закінчення дії договору оренди, і наймодавець (орендодавець) в цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші засоби стимулювання до виконання, окрім використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном. При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором оренди, та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.10.2019 у справі №904/3315/18, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі №910/20370/17.

10.13. Зі змісту статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України. Законодавцем у частині першій статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 ЦК України. Тобто судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові 02.09.2014 у справі №3-85гс14, а також Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові 11.04.2018 у справі №914/4238/15, постанові 24.04.2018 у справі №910/14032/17 та у постанові 09.09.2019 у справі №910/16362/18.

До предмета доказування при вирішенні спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди входять обставини, пов`язані невжиттям орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин, за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисним ухиленням орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утриманням орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджанням орендарем у доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутністю з боку орендодавця бездіяльності та невчиненням ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі №910/1806/17, Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі №910/20370/17 .

Судом встановлено, що позивач вжив всіх необхідних заходів, зі свого боку, а саме ним було подано до суду позов про розірвання договору оренди, який був задоволений, рішення у зазначеній справі № 916/1018/20 набрало 15.07.2021 з дня прийняття Південно-західним апеляційним господарським судом постанови про залишення рішення без змін за апеляційною скаргою саме ТОВ Спортивний клуб Наталка. Отже, відповідачу було відомо, що договір оренди розірваний за рішенням суду і відповідно в нього виник обов`язок повернути орендоване майно.

Проте ТОВ Спортивний клуб Наталка не виконало свій обов`язок щодо повернення орендованого майна та оформлення повернення наймачем орендованого майна шляхом підписання акта приймання-передачі нерухомого майна після розірвання договору рішенням суду.

Доказів виконання вказаного обов`язку відповідач суду не надав, доказів вчинення орендодавцем (Департаментом комунальної власності Одеської міської ради) дій, спрямованих на ухилення від прийняття об`єкта оренди від орендаря (ТОВ Спортивний клуб Наталка) після розірвання договору, або ухилення орендодавця від підписання акта приймання-передачі майна матеріали справи також не містять, і відповідачем такі докази не подавалися.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна.

Однак, перевіривши розрахунок неустойки, здійснений позивачем (а.с. 18), суд встановив, що він має недоліки.

Так, позивач не врахував, що пунктом 185.1. статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п.188.1. ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Вирішуючи питання щодо правильності та правомірності розрахунку позивача, який при його здійсненні до складу неустойки включив податок на додану вартість, суд виходить з такого.

В силу статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, при розгляді у подібних правовідносинах справи №916/1319/19 Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 було викладені висновки про таке.

Податковим Кодексом України, як спеціальним нормативним актом, що визначає будь-які питання щодо оподаткування, елементи податку, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування, не передбачено включення до бази оподаткування податком на додану вартість будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань юридичною особою, а навпаки, прямо зазначено про те, що до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені). При цьому, для цілей оподаткування законодавцем не передбачено виключень щодо спеціальної неустойки, передбаченої частиною другою статті 785 ЦК України.

Виходячи з аналізу частини другої статті 785 ЦК України, неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення її повернення, враховуючи природу її виникнення, не генерує додану вартість, оскільки не є товаром або послугою, її виникнення не пов`язане з впливом дій виробника/надавача послуг, розмір такої неустойки не залежить від вартості використаних продавцем/надавачем послуг сировини, інших товарів та додаткових послуг.

Неустойка, нарахована на підставі частини другої статті 785 ЦК України є спеціальною санкцією за порушення законодавства, вона не може бути об`єктом оподаткування податком на додану вартість в силу своєї правової природи як міри відповідальності.

З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що при розрахунку розміру неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача неустойки встановив, що його здійснено з безпідставним врахуванням сум ПДВ, з огляду на що, судом здійснено власний розрахунок неустойки.

При цьому суд враховує, що позивачем також було наведено розрахунок орендної плати (а.с 18) за договором оренди станом до 15.07.2021, тобто до моменту його розірвання за рішенням суду. Відповідно з цього моменту (з 15.07.2021) втрачається право нараховувати оренду плату, а натомість виникає нараховувати неустойку відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України.

З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що станом до 15.07.2021 орендну плату відповідачем сплачено в повному обсязі. І навіть суму 49459,95 грн, сплачену відповідачем 28.09.2021, зараховано позивачем вже як відшкодування неустойки за вересень 2021 року.

Як вбачається з розрахунку позивача орендна плата за липень 2021 року становить 63294,22 грн (ставка орендної плати без ПДВ 63167,88 грн, яка помножена на індекс інфляції 1,002=63294,22грн).

Отже, неустойка з 15.07.2021 по 31.07.2021 (17 днів) становить подвійну оренду плату за цей період: 63294,22грн / 31днів у місяці * 17днів=34709,73 *2= 69419,46грн.

Відповідно орендна плата за серпень 2021 становить орендна плата за попередній місяць помножена на індекс інфляції, тобто 63294,22грн*1,001=63357,51грн. Відповідно неустойка становить 63357,51*2=126715,02 грн.

Аналогічно проводиться розрахунок далі. Для зручності суд наводить весь розрахунок неустойки у вигляді таблиці:

ПеріодОрендна ставкаІндекс інфляціїОрендна плата (без ПДВ)Неустойка
2021 липень (17д)63167,88грн1,00263294,22 :31*17 =34709,7369419,46
серпень63294,221,00163357,51126715,02
вересень63357,510,99863230,79126461,58
жовтень63230,791,01263989,56127979,12
листопад63989,561,00964565,47129130,94
грудень64565,471,00865081,99130163,98
2022 січень65081,991,00665472,48130944,96
лютий65472,481,01366323,62132647,24
березень66323,621,01667384,80134769,60
квітень67384,801,04570417,11140834,22
травень70417,111,03172600,04145200,08
червень72600,041,02774560,24149120,48
липень74560,241,03176871,61153743,22
серпень76871,611,00777409,71154819,42
вересень77409,711,01178261,22156522,44
жовтень78261,221,01979748,18159496,36
листопад79748,181,02581741,88163483,76
грудень81741,881,00782314,07164628,14
2023 січень82314,071,00782890,27165780,54
лютий82890,271,00883553,39167106,78
всього 2828967,34

Таким чином, розмір неустойки становить 2828967,34 грн, з яких вираховується сума 49459,95 грн сплачена відповідачем 28.09.2021, у зв`язку з чим заборгованість становить 2779507,39 грн.

З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню 2 779 507,39 грн неустойки.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі 2270 грн судового збору, сплаченого за подання даного позову до суду покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог 50179,52/3345301,23*2779507,39=41692,61грн.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивний клуб "Наталка" (код 31460952, вул.Гоголя,7,кв.1, м. Одеса) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (код 26302595, вул.Артилерійська,1,м. Одеса) 2779507,39 грн неустойки та 41692,61грн витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 серпня 2023 р.

Суддя В.В. Литвинова