У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

16 серпня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1118/23

Суддя Шморгун В. В., розглянувши матеріали заяви б/н від 11.08.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «Мукамол», , вул. Підводника Китицина, 5А, м. Чернігів, 14026 до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Черниш-Агро», , вул. Перемоги, 1-А, с. Черниш, Чернігівський район, Чернігівська область, 15526 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мукамол» звернулось до Господарського суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черниш-Агро» 200 000,00 грн попередньої оплати за договором поставки №1502 від 15.02.2022 (далі - Договір), 20 203,25 грн інфляційних втрат та 5654,79 грн 3% річних за несвоєчасне повернення суми попередньої оплати.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Черниш-Агро» умов Договору в частині поставки товару.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Мукамол» заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Згідно зі ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з доданих до заяви документів, 15.02.2022 між ТОВ «Мукамол» (далі - Покупець) та ТОВ «Черниш-Агро» (далі - Постачальник) було укладено договір поставки №1502, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити пшеницю 2-го та 3-го класу українського походження врожаю 2022 року (далі Товар).

Згідно з п. 3.3 Договору Постачальник зобов`язаний виконати зобов`язання з поставки Товару в повному обсязі в строк до 30.08.2022 включно.

За умовами п. 5.2 Договору Покупець здійснює попередню оплату вартості Товару в розмірі 100% від вартості Товару, зазначеного у Договорі, протягом 3-х банківських днів з дати отримання Покупцем рахунку на оплату від Постачальника.

Боржник виставив заявнику рахунок №7 від 23.02.2022 на оплату пшениці врожаю 2022 року українського походження у кількості 50 тон на загальну суму 300 000,12 грн.

Зі свого боку 23.02.2022 ТОВ «Мукамол» перерахувало ТОВ «Черниш-Агро» кошти у розмірі 200 000,00 грн та як доказ цього надало виписку по рахунку.

Заявник стверджує, що боржник не виконав договірних зобов`язань та не поставив товар на загальну суму 200 000,00 грн у встановлений у Договорі строк, тобто до 30.08.2022, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 530 ЦК України з 01.09.2022 у нього виник обов`язок з повернення заявнику попередньої оплати у вказаному розмірі.

Посилаючись, на положення ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, ТОВ «Мукамол» просить стягнути сплачену суму попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 200 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Умови укладеного між сторонами Договору не встановлюють обов`язку Постачальника щодо повернення попередньої оплати у разі непоставки товару.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що стягнення з ТОВ «Черниш-Агро» суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання за Договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, на яку посилається заявник, зроблений висновок, що зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару, відповідно до положень частини першої статті 530 ЦК України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у пункті 2.1 контракту строку поставки (30 листопада 2016 року), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів. Таким чином, у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 01 грудня 2016 року.

Тобто зобов`язання з повернення попередньої оплати виникло не на підставі відповідного договору, а в силу закону ч. 2 ст. 693, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, а отже не може розцінюватись як грошове зобов`язання за Договором.

Таким чином, заявлену ТОВ «Мукамол» вимогу про стягнення з ТОВ «Черниш-Агро» грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн, що є поверненням здійсненої попередньої оплати згідно з Договором, суд не розцінює як таку, щодо якої відсутній спір у розумінні ст. 12 ГПК України, оскільки заявлена до стягнення сума не є заборгованістю за договором.

Вимоги про стягнення з боржника інфляційних втрат та 3% річних за прострочення повернення суми попередньої оплати також не можуть бути розглянуті, оскільки вони є похідними від основної вимогу, неможливість задоволення якої суд виснував вище.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись статтями 147, 148, 151, 152, 153, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Мукамол» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черниш-Агро» 200000,00 грн попередньої оплати, 20 203,25 грн інфляційних втрат та 5 654,79 грн 3% річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 16.08.2023. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун