ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" липня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/1361/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.

при секретарі судового засідання: Курко Ю.О.

за участю представників:

від позивача: Вакаренко І.В.;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039; );

до відповідача: фізичної особи-підприємця Мельнічук Наталії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

про виселення.

1. Суть спору.

03.05.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№1412/23) Департаменту комунальної власності ОМР до відповідача фізичної особи-підприємця Мельнічук Наталії Сергіївни, в якій позивач просить суд виселити ФОП Мельнічук Н.С. з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 77,2 кв.м., розташованого за адресою: місто Одеса, вул. Армійська, 10, на користь Департаменту комунальної власності ОМР, а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог Департаменту комунальної власності ОМР вказує на безпідставне знаходження відповідача в нежитловому приміщенні після припинення дії названої вище орендної угоди.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.04.2023 було відкрито провадження у справі №916/1361/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.05.2023.

У судовому засіданні 15.05.2023 судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 07.06.2023.

У судовому засіданні 07.06.2023 суд оголосив протокольну ухвалу в порядку п.3 ч.2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження у справі № 916/1361/23 та призначення справи до розгляду по суті в засіданні суду на 31.07.2023.

24.07.2023 до суду від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшли письмові пояснення (вх. №25044/23).

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом надіслання примірника ухвал засобами поштового зв`язку на юридичну адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи, з позначками адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п. 99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Так, надіслані на юридичну адресу фізичної особи-підприємця Мельнічук Наталії Сергіївни копії ухвал суду повернулись на адресу Господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 31.07.2023 за участю представника позивача, судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та відкладено складення повного рішення на строк, визначений ч.6 ст. 233 Господарським процесуальним кодексом України.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Доводи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Позивач зазначає, що ФОП Мельнічук Наталією Сергіївною укладено з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради договір оренди від 27.09.2000 №4/58 згідно з яким відповідачу надано в строкове платне користування об`єкт комунальної власності нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 77,2 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, строком до 27.09.2005.

21.12.2005 між Відповідачем та Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради укладено договір оренди № 4/58 у редакції від 21.12.2005 (Договір), предметом даного договору оренди залишилося вищезазначене нежитлове приміщення, строк дії договору оренди встановлено до 15.09.2006.

Як повідомляє позивач, надалі Додатковими погодженнями строк дії договору оренди продовжувався.

Водночас позивач зазначає, що Додатковим погодженням від 19.12.2012 у тексті Договору змінено назву Орендодавця на Департамент комунальної власності Одеської міської ради згідно з рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 № 384-VI «Про затвердження положень про виконавчі органи Одеської міської ради», продовжено строк дії Договору до 15.12.2015 та перераховано місячну орендну плату, та абз. «м» п. 4.2 Договору викладено у новій редакції.

При цьому позивач зазначає, що Додатковим договором від 18.01.2016 строк дії Договору продовжено до 18.01.2016, внесено зміни до абз. «е» пункту 4.2. розділу 3 Договору та до п. 4.2. розділу 4, та перераховано місячну орендну плату.

Додатковим договором від 06.12.2018 продовжено термін дії Договору до 06.11.2021 та перераховано місячну орендну плату.

Враховуючи те, що 27.12.2019 р. набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р., який введено в дію 01.02.2020 р., та те, що Відповідач не відноситься до суб`єктів, які мають право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону, відповідно до ст. 15 Закону№ 157-ІХ, а Договір пролонгується не вперше, - наступна пролонгація повинна здійснюватися відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 157-ІХ, тобто за результатами аукціону.

При цьому позивач повідомляє, що відповідачем не дотримано вимог положення ч. 3 ст, 18 Закону №157-ІХ від 03.10.2019, а також положень пункту 143 Порядку, а саме відповідач не звернувся до Департаменту з відповідною заявою про продовження договору оренди у відповідні строки.

Отже, відсутні будь-які підстави передбачені Договором оренди або нормами чинного законодавства України якими врегульовано правовідносини що виникли між Департаментом та Відповідачем на підставі Договору оренди, щоб на теперішній час вважати Договір оренди дійсним, а правовідносини продовженим.

За таких обставин, оскільки продовження договору оренди відбувається відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ, яким в свою чергу встановлений відповідний порядок щодо продовження договірних відносин, термін дії договору № 4/58 у редакції від 21.12.2005 закінчився 06.11.2021, тобто, на думку позивача, договір припинився у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Між тим, згідно тверджень позивача, відповідачем не дотримано умови передбачені у п. 4.7. Договору оренди, де зазначено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

3.2. Доводи ФОП Мельнічук Наталії Сергіївни.

Відповідач участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений строк не надав.

4. Обставини справи, встановлені судом.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (п. 1.1. Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі Положення), затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.03.2021 № 137-VІІ)

Департамент забезпечує реалізацію місцевої політики у сфері управління, ефективного використання збереження майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, є органом приватизації територіальної громади міста Одеси (п.п. 2.1. Положення).

Крім цього, відповідно до п.2.4. Положення на Департамент покладені функції, зокрема укладання договорів купівлі-продажу, передача у користування майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також договорів щодо набуття прав власності територіальної громади міста Одеси на майно.

Згідно свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення підвалу від 06.04.2009, об`єкт, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 10 належить територіальній громаді м. Одеси, в особі Одеської міської ради, на праві комунальної власності. об`єкт у цілому складається з приміщень літ. «А», загальною площею 77,2 кв. м., основною площею 63,6 кв.м., відображених у технічному паспорті від 03.03.2009р.

27.09.2000 між Представництвом по управлінню комунальної власності (орендодавець) та ФОП Мельнічук Наталією Сергіївною було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 4/58, згідно п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування об`єкт комунальної власності нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 77,2 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, з метою розміщення перукарні.

Відповідно п. 1.2. Договору, він діє з 27.09.2000 до 27.09.2005.

Як вбачається із акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 27.09.2000, Представництвом по управлінню комунальної власності передано та ФОП Мельнічук Наталією Сергіївною прийнято у володіння та користування об`єкт комунальної власності нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 77,2 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10.

21.12.2005 між відповідачем та Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради укладено договір оренди № 4/58 у редакції від 21.12.2005, предметом даного договору оренди залишилося вищезазначене нежитлове приміщення, строк дії договору оренди встановлено до 15.09.2006.

Також Додатковим погодженням № 1 від 25.04.2007 до договору оренди нежитлового приміщення № 4/58 від 21.12.2005 строк дії договору оренди продовжено до 25.10.2007, а також внесено зміни до порядку розрахунку орендної плати.

Додатковим погодженням № 2 від 12.12.2007 до договору оренди нежитлового приміщення № 4/58 від 21.12.2005 сторонами було строк дії договору оренди продовжено до 12.06.2008.

При цьому Додатковим погодженням № 3 від 17.11.2008 до договору оренди нежитлового приміщення № 4/58 від 21.12.2005 було строк дії договору оренди продовжено до 17.11.2009, а також внесено зміни до порядку розрахунку орендної плати.

Додатковим погодженням № 23.02.2010 до договору оренди нежитлового приміщення № 4/58 від 21.12.2005 було строк дії договору оренди продовжено до 01.02.2013.

У подальшому, Додатковим погодженням № 5 від 19.12.2012 у тексті договору змінено назву Орендодавця на Департамент комунальної власності Одеської міської ради згідно з рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 № 384-VI «Про затвердження положень про виконавчі органи Одеської міської ради», продовжено строк дії Договору до 15.12.2015 та перераховано місячну орендну плату, та абз. «м» п. 4.2 Договору викладено у новій редакції.

Додатковим договором № 6 від 18.01.2016 строк дії Договору продовжено до 18.01.2016, внесено зміни до абз. «е» пункту 4.2. розділу 3 Договору та до п. 4.2. розділу 4, та перераховано місячну орендну плату.

Додатковим договором № 7 від 06.12.2018 продовжено термін дії Договору до 06.11.2021 та перераховано місячну орендну плату.

Листом від 17.09.2021, що зареєстрований Департаментом комунальної власності Одеської міської ради за вх. № 01-14/4341 від 20.09.2021 ФОП Мельнічук Наталія Сергіївна просила позивача продовжити строк дії договору оренди №4/58.

Між тим під час звернення до позивача із зазначеним листом, відповідач не дотрималась вимог ч. 3 ст. 18 Закон України «Про оренду державного та комунального майна» та абзацу 2 пункту 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна».

Згідно акту обстеження нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10 від 16.03.2023, нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 77,2 кв.м. знаходиться в орендному користуванні ФОП Мельнічук Н.С. Приміщення розташоване в фасадному 9-ти поверховому будинку; вхід здійснюється із фасаду; профіль використання за договором оренди- перукарня. Також при обстеженні встановлено, що приміщення закрите, доступу немає.

Враховуючи незаконність подальшого перебування відповідача в орендованому приміщенні та відсутність підписаного акту приймання передачі приміщення орендодавцю, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

5. Позиція суду.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1,2 6 ст.283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Як з`ясовано судом, оскільки ФОП Мельнічук Н.С. (згідно з договором оренди № 4/58 від 21.12.2005 укладеним з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради), як орендарем отримано у строкове платне користування об`єкт володіння та користування об`єкт комунальної власності нежитлове приміщення підвалу, між сторонами існували господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір оренди комунального нерухомого майна.

27.12.2019 набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019, який введено в дію 01.02.2020.

Пунктом 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 визначено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Пунктом 7.1. Договору оренди встановлено, що питання не врегульовані цим Договором, вирішуються відповідно до чинного законодавства України.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019, без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:

укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;

укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;

укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;

укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 визначено, що договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Порядком передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого Кабінетом Міністрів України від 03 червня 2020 № 483 який набув чинності з 16.06.2020, після публікації на урядовому порталі - передбачений новий порядок щодо продовження та припинення договір оренди з боку орендодавця та орендарів з дотриманням відповідних строків.

Відповідно до п. 134 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках.

Згідно з пунктом 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна» орендар, що має намір продовжити договір оренди, що підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та повідомляє про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.

Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі.

Отже, враховуючи вище зазначені обставини, те, що Відповідач не відноситься до суб`єктів, які мають право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону передбачених у ст. 15 Закону№ 157-ІХ, а Договір пролонгується не вперше, - наступна пролонгація повинна здійснюватися відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 157-ІХ, тобто за результатами аукціону.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.09.2021 від відповідача на адресу Департаменту надійшла письмова заява щодо продовження дії Договору, що не відповідає вищевикладеним положенням законодавства, оскільки дана заява подана пізніше ніж три місяці до закінчення строку дії договору оренди 06.11.2021, а також зазначена заява подана без дотримання способу її подання шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі.

Отже, відповідачем не дотримано вимог положення ч. З ст. 18 Закону № 157-ІХ від 03.10.2019, а також положень пункту 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, а саме відповідач не звернувся до Департаменту з відповідною заявою про продовження договору оренди у відповідні строки, що свідчить про закінчення строку дії вказаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п. 7.9. Договору, термін дії договору оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України).

З огляду на вищевикладене, оскільки продовження договору оренди відбувається відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ, яким в свою чергу встановлений відповідний порядок щодо продовження договірних відносин, господарський суд доходить висновку, що термін дії договору № 4/58 у редакції від 21.12.2005 закінчився 06.11.2021 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Згідно ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Однак у матеріалах справи відсутні докази повернення об`єкту комунальної власності нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 77,2 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, які були передані в володіння та користування відповідача згідно з договором оренди № 4/58 від 21.12.2005.

Водночас у матеріалах справи наявний акт обстеження нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10 від 16.03.2023, згідно якого встановлено, що приміщення зачинене, доступу немає.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Господарський суд вказує, що припинення дії Договору позбавило орендаря набутих ним прав користування нерухомим майном, а, отже, ФОП Мельнічук Наталія Сергіївна мала повернути орендоване майно орендодавцю.

За таких обставин, беручи до уваги те, що приміщення нежитлового підвалу, загальною площею 77,2 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, належить на праві власності територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, доказами чого свідоцтво від 06.04.2009 та витяг про реєстрацію права власності від 27.05.2009, та те, що згідно п.п.2.3 та 2.4 Положення про Департамент, саме він є балансоутримувачем нерухомого майна територіальної громади та здійснює претензійно-правову роботу з питань, пов`язаних з реалізацією повноважень у сфері управління об`єктами комунальної власності, Департамент цілком правомірно вимагає усунення перешкод у користуванні шляхом виселення фізичної особи-підприємця Мельнічук Наталії Сергіївни зі спірного приміщення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо виселення ФОП Мельнічук Н.С. з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 77,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця Мельнічук Наталію Сергіївну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 77,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мельнічук Наталії Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, р/р UA0034299 в Державній казначейській службі України, м. Київ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684/дві тисячі шістсот вісімдесят чотири/грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 10 серпня 2023 року.

Суддя Ю.М. Невінгловська