ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2023 р. Справа№ 910/6456/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 (повний текст складено 18.04.2023)

у справі №910/6456/22 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД»

до Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд»

про стягнення 199 195,43 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» (далі, відповідач) про стягнення 199 195,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати коштів за договорами підряду №041/12/3 від 21.09.2020, №040/12/8 від 23.09.2020, №040/12/9 від 23.09.2020, №040/12/4 від 24.09.2020, право вимоги за якими позивач набув за договором про відступлення прав вимоги від 14.01.2022, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне Підприємство Колорит Рембуд».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (далі, третя особа).

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/6456/22 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД» заборгованість у розмірі 99 724,33 грн та судовий збір у розмірі 1 495,76 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд встановив, що позивачем не надано в матеріали справи копій договору №041/12/3 від 21.09.2020 та договору №040/12/4 від 24.09.2020 з довідкою про вартість будівельних робіт та актом приймання виконаних будівельних робіт за цими договорами. Натомість, позивачем двічі долучено до матеріалів справи копію договору №040/12/9 від 23.09.2020, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 11.11.2020 та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 11.11.2020 за договором №040/12/9 від 23.09.2020. Суд зазначив, що довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 10.11.2020 та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 10.11.2020 до договору №041/12/3 від 21.09.2020, за відсутності самого договору №041/12/3 від 21.09.2020, не можуть вважатись належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт настання у відповідача обов`язку зі сплати коштів за виконані згідно вказаного договору будівельні роботи. Так само, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували виникнення у відповідача обов`язку із оплати будівельних робіт за договором №040/12/4 від 24.09.2020, як і відсутні докази виконання третьою особою таких робіт.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів за будівельні роботи згідно з договором №041/12/3 від 21.09.2020 у розмірі 49 937,82 грн та договором №040/12/4 від 24.09.2020 у розмірі 49 533,28 грн, а відтак і про відмову у позові в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача грошових коштів за договорами №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020 суд встановив, що у матеріалах справи містяться підписані представниками відповідача та третьої особи без зауважень акти приймання виконаних будівельних робіт за договорами №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020, що є підтвердженням факту виконання робіт за цими договорами. Відповідачем, однак, не виконано взятих на себе зобов`язань за названими договорами в частині оплати виконаних робіт у загальному розмірі 99 724,33 грн (49 881,54 грн заборгованості за договором №040/12/8 від 23.09.2020 та 49 842,79 грн заборгованості за договором №040/12/9 від 23.09.2020), а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказаними договорами у розмірі 99 724,33 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 08.05.2023 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Приватне акціонерне товариство «Київський електровагоноремонтний завод» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/6456/22 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД» в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що вимоги позивача є повністю необґрунтованими у зв`язку з відсутністю заборгованості за договорами №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020, так як послуги по вказаним правочинам третьою особою не надавалися, відсутні будь-які оригінали первинної документації щодо виконання робіт за вищезазначеними договорами. Відповідач наголошує, що ним було проведено перевірку відповідності фінансової та договірної документації, а також бухгалтерського обліку з метою виявлення наявності чи відсутності дебіторської заборгованості перед третьою особою. За результатами перевірки відповідачем було встановлено факт відсутності в системі бухгалтерського обліку актів приймання виконаних будівельних робіт по договору та в ЄРПН не зареєстровано податкових накладних на суму договору.

Всупереч тому, що відповідач у судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що будівельні роботи взагалі не виконувались, а довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт підписані неуповноваженими особами, без зазначення прізвища та ініціалів підписантів, суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи.

Відповідач також звертає увагу, що третя особа відповідно до пункту 12.7. договорів жодного разу не зверталася до нього із претензіями щодо наявності заборгованості.

До апеляційної скарги додано заяву про відстрочення сплати судового збору до ухвалення постанови Північним апеляційним господарським судом та клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, яке мотивоване тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме: чи виконані фактично Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» роботи за договорами №040/12/8 від 22.09.2020 та №040/12/19 від 23.09.2020, необхідні спеціальні знання у будівельній галузі, без яких встановити ці обставини неможливо.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

03.07.2023 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін. До відзиву позивачем також долучені заперечення на клопотання про призначення експертизи, в яких позивач наголошує на безпідставності заявленого клопотання. За твердженнями позивача факт виконання будівельних робіт підтверджується актами приймання-передачі робіт, що підписані керівниками підприємств та скріплені їх печатками. Водночас, відповідач міг і самостійно замовити проведення експертизи, оскільки про наявність актів приймання-передачі, які додані до позовної заяви, він дізнався ще в квітні 2021 року, коли попередній кредитор звертався з заявами про видачу судових наказів. При цьому, роботи проводились у вересні 2020 року і на даний час пройшло вже три роки і відбулися звичайні процеси амортизації, що можуть вплинути на об`єктивність будь-яких експертиз.

14.07.2023 відповідач подав заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що доводи відзиву позивача не спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача. Відповідач наголосив на тому, що акти та довідки, на які посилається позивач, не відповідають вимогам щодо первинних документів, а тому саме висновок експерта міг би надати відповідь на питання, чи виконувались взагалі роботи позивачем.

Третя особа письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надала, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/6456/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6456/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/6456/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

25.05.2023 матеріали справи №910/6456/22 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/6456/22 залишено без руху; роз`яснено Приватному акціонерному товариству «Київський електровагоноремонтний завод», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 4 481,90 грн.

06.06.2023 на виконання вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції від Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказу сплати судового збору, до якого додано платіжну інструкцію Акціонерного товариства «Укрексімбанк» №4712 від 06.06.2023 про сплату судового збору в розмірі 4 481,90 грн.

Суддя-доповідач Михальська Ю.Б. з 29.05.2023 по 11.06.2023 перебувала у щорічній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/6456/22, розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/6456/22 є вимоги про стягнення 199 195,43 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД» у відповідності до статті 267 Господарського процесуального кодексу України надати суду свої міркування або зауваження з приводу клопотання Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» про призначення будівельно-технічної експертизи.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (довідок від 20.06.2023 про доставку електронного листа на електронні адреси позивача і відповідача та поштового повернення із відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» від третьої особи), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 строків на подання сторонами документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, суд ухвалив відмовити у його задоволенні з підстав, що будуть викладені у мотивувальній частині постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

14.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами, відповідно до умов пункту 1.1. якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» зобов`язується відступити (передати) Товариству з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» право вимоги, яке належить останньому на підставі договорів, укладених із Приватним акціонерним товариством «Київський електровагоноремонтний завод» в обсязі, що визначається у цьому договорі, та Товариство з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» зобов`язується перераховувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» грошову суму в розмірі ціни договору на умовах цього договору.

Під правами вимоги розуміються всі права вимоги до боржника (Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод»), що наявні у Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» по договорам, деталізований розмір та опис яких буде визначений в акті приймання-передачі прав вимог.

Пунктом 2.1. Договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022 визначено, що датою відступлення (переходу) прав вимоги є день, в який сторони склали і підписали Акт приймання-передачі прав вимоги за умови сплати ціни договору в обумовлений цим договором строк: до 30.01.2022.

Відповідно до пункту 11.1. Договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022 цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

14.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» складено та підписано акт приймання-передачі прав вимоги, який є додатком №1 до договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022.

Згідно із вказаним вище актом Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» права вимоги, зокрема, за такими договорами із Приватним акціонерним товариством «Київський електровагоноремонтний завод» та розмірами зобов`язань, як:

- №041/12/3 від 21.09.2020, сума боргу по якому становить 49 937,82 грн;

- №040/12/8 від 23.09.2020, сума боргу по якому становить 49 881,54 грн;

- №040/12/9 від 23.09.2020, сума боргу по якому становить 49 842,79 грн;

- №040/12/4 від 24.09.2020, сума боргу по якому становить 49 533,28 грн.

Також, 14.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» складено та підписано акт приймання-передачі документів, який є додатком №2 до договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022.

Відповідно до вказаного акта Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» передано позивачу, зокрема, оригінали договорів №041/12/3 від 21.09.2020, №040/12/8 від 23.09.2020, №040/12/9 від 23.09.2020, №040/12/4 від 24.09.2020.

Також у матеріалах справи міститься копія квитанції банку №0.0..1 від 28.01.2022 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» відповідно до умов пункту 3.2. договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022 коштів у розмірі 1 500,00 грн.

Враховуючи зазначене, в силу положень пункту 2.1. Договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022, днем відступлення третьою особою на користь позивача прав вимоги за договорами, перелік яких визначено у додатку №1 до зазначеного договору (акті приймання-передачі прав вимоги), є 14.01.2022.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду із даною позовною заявою відповідачем не виконано взятих на себе грошових зобов`язань за виконані будівельні роботи за договорами №041/12/3 від 21.09.2020, №040/12/8 від 23.09.2020, №040/12/9 від 23.09.2020, №040/12/4 від 24.09.2020, у зв`язку з чим за Приватним акціонерним товариством «Київський електровагоноремонтний завод» обліковується заборгованість у розмірі 199 195,43 грн.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог, вказував на те, що роботи, за які позивач просить стягнути кошти, насправді фактично не виконувались, у зв`язку з чим також просив суд призначити будівельно-технічну експертизу для з`ясування цього питання. У задоволенні такого клопотання відповідача судом було відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договорів №041/12/3 від 21.09.2020, №040/12/8 від 23.09.2020, №040/12/9 від 23.09.2020, №040/12/4 від 24.09.2020, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне Підприємство Колорит Рембуд», за якими позивач набув права вимоги до відповідача відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022.

За частиною 1 статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 514 Цивільного кодексу України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022, а тому на підставі статті 512 Цивільного кодексу України відбулась заміна кредитора у зобов`язаннях, встановлених договорами №041/12/3 від 21.09.2020, №040/12/8 від 23.09.2020, №040/12/9 від 23.09.2020, №040/12/4 від 24.09.2020, укладеними між Приватним акціонерним товариством «Київський електровагоноремонтний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне Підприємство Колорит Рембуд».

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за зобов`язаннями, які виникли з вищевказаних договорів на підставі договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022.

Позивач зазначає, що договори №041/12/3 від 21.09.2020, №040/12/8 від 23.09.2020, №040/12/9 від 23.09.2020, №040/12/4 від 24.09.2020 за своєю правовою природою є договорами підряду.

Згідно статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1-2 статті 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, на підтвердження факту виконання будівельних робіт за договорами підряду №041/12/3 від 21.09.2020, №040/12/8 від 23.09.2020, №040/12/9 від 23.09.2020, №040/12/4 від 24.09.2020 та наявності підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 199 195,43 грн за порушення взятих на себе зобов`язань зі сплати коштів за виконані роботи згідно з зазначеними договорами, позивачем надано в матеріали справи такі документи:

- копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 10.11.2020 та акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 10.11.2020 за договором №041/12/3 від 21.09.2020;

- копії договору №040/12/8 від 23.09.2020, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 06.11.2020 та акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 06.11.2020 за договором №040/12/8 від 23.09.2020;

- копії договору №040/12/9 від 23.09.2020, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 11.11.2020 та акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 11.11.2020 за договором №040/12/9 від 23.09.2020.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано до матеріалів справи копії договору №041/12/3 від 21.09.2020 та договору №040/12/4 від 24.09.2020 з довідкою про вартість будівельних робіт та актом приймання виконаних будівельних робіт за цим договором, стягнення за якими є, в тому числі, предметом спору в даній справі.

Натомість, позивачем двічі долучено до матеріалів справи копії договору №040/12/9 від 23.09.2020, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 11.11.2020 та акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 11.11.2020 за договором №040/12/9 від 23.09.2020.

Місцевий господарський суд обґрунтовано вказав на те, що довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 10.11.2020 та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 10.11.2020 до договору №041/12/3 від 21.09.2020 за відсутності самого договору №041/12/3 від 21.09.2020 не можуть вважатись належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт настання у відповідача обов`язку зі сплати коштів за виконані згідно вказаного договору будівельні роботи.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутній як сам договір підряду №040/12/4 від 24.09.2020, так і докази виконання третьою особою робіт за ним (довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД» в частині стягнення з відповідача коштів за будівельні роботи згідно з договором №041/12/3 від 21.09.2020 у розмірі 49 937,82 грн та договором №040/12/4 від 24.09.2020 у розмірі 49 533,28 грн, а відтак і про відмову у позові в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача грошових коштів за договорами підряду №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020, колегія суддів встановила наступне.

Згідно з пунктом 1.1. договору №040/12/8 від 22.09.2020, укладеного між відповідачем (замовником) та третьою особою (підрядником), підрядник зобов`язується на свій ризик власними силами та засобами виконати проектно-кошторисні роботи та роботи по поточному ремонту будівлі заводоуправління з їдальнею ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» за адресою: м. Київ, вул. Ползунова, 2. Кровля» згідно зведеного кошторису та протоколу погодження договірної ціни загальною вартістю 49 881,54 грн з ПДВ, який є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх. У разі зміни обсягів виконаних підрядником робіт, або виконанню додаткових робіт, узгоджених з замовником, підрядник включає їх в форму КБ-3 та КБ-2в, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Ціна договору вказується в договірній ціні, що є невід`ємною частиною цього договору та складає 49 881,54 грн з ПДВ (пункт 2.1. договору №040/12/8 від 23.09.2020).

Відповідно до пункту 1.1. договору №040/12/9 від 23.09.2020, укладеного між відповідачем (замовником) та третьою особою (підрядником), підрядник зобов`язується на свій ризик власними силами та засобами виконати проектно-кошторисні роботи та роботи по поточному ремонту будівлі заводоуправління з їдальнею ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» за адресою: м. Київ, вул. Ползунова, 2. Кровля» згідно зведеного кошторису та протоколу погодження договірної ціни загальною вартістю 49 842,79 грн з ПДВ, який є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх. У разі зміни обсягів виконаних підрядником робіт, або виконанню додаткових робіт, узгоджених з замовником, підрядник включає їх в форму КБ-3 та КБ-2в, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Ціна договору вказується в договірній ціні, що є невід`ємною частиною цього договору та складає 49 842,79 грн з ПДВ (пункт 2.1. договору №040/12/9 від 23.09.2020).

Відповідно до умов пунктів 4.1., 4.2. та 4.6. договору №040/12/8 від 23.09.2020, які є аналогічними умовам пункту 4.1., 4.2. та 4.6. договору №040/12/9 від 23.09.2020, замовник здійснює оплату виконаних підрядником робіт за цим договором на підставі довідки про вартість виконаних підрядником робіт (за типовою формою КБ-3), підписаної уповноваженими на те представниками сторін та скріпленої їх печатками (за наявності) шляхом перерахування коштів на рахунок підрядника не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання форми КБ-3 за звітний місяць, за умови відсутності недоліків. «Довідку про вартість виконаних підрядних робіт» (за типовою формою КБ-3), «Акт приймання виконаних підрядних робіт» (за типовою формою КБ-2в) готує підрядник і передає для підписання замовнику. Замовник перевіряє вищевказані документи та підписує їх не пізніше 5-ти календарних днів з моменту їх надходження та повертає підряднику в цей термін, оформлені належним чином їх примірники. Остаточний розрахунок з підрядником за виконані роботи здійснюється замовником після підписання акту приймання виконаних робіт.

Тобто, факт виконання робіт згідно умов названих договорів має підтверджуватися підписаними сторонами довідками форми КБ-3 та актами форми КБ-2в.

У матеріалах справи наявні довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 06.11.2020 (форми КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 06.11.2020 (форми КБ-2в), які підписані представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» та скріплені їх печатками, згідно з якими вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ за договором №040/12/8 від 23.09.2020 становить 49 881,54 грн.

Також у матеріалах справи містяться довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 11.11.2020 (форми КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 11.11.2020 (форми КБ-2в), які підписані представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» та скріплені їх печатками, згідно з якими вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ за договором №040/12/9 від 23.09.2020 становить 49 842,79 грн.

Враховуючи викладене, виходячи із положень пунктів 4.1. та 4.6. договорів №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020, згідно яких остаточний розрахунок з підрядником за виконані роботи здійснюється замовником після підписання акту приймання виконаних робіт, обов`язок замовника (Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод») з оплати виконаних підрядником будівельних робіт є таким, що настав.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач в апеляційній скарзі, як і під час розгляду справи судом першої інстанції, посилається на те, що будівельні роботи за названими договорами не виконувались, а довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт підписані неуповноваженими особами, без зазначення прізвища та ініціалів підписантів.

Також скаржник наголошував на відсутності будь-яких оригіналів первинної документації щодо виконання робіт за вищезазначеними договорами.

Оцінюючи вказані доводи відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 вказаного Закону (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Як вбачається із матеріалів справи, у судовому засіданні 22.03.2023 Господарським судом міста Києва було оглянуто оригінали доказів, наданих представником позивача, зокрема, договори №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020, а також акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних робіт до них. Вказані відомості відображені у протоколі судового засідання від 22.03.2023 та в самому оскаржуваному судовому рішенні. Відповідно, безпідставними є посилання скаржника на відсутність як таких оригіналів первинної документації щодо виконання робіт за вищезазначеними договорами.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, на спірних довідках та актах у графі замовник містяться підписи осіб, які підписали їх від імені Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод», скріплені печаткою зазначеного підприємства.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Згідно пунктів 1, 5, 9, 10 глави 3 розділу 2 Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 №1000/5 право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом.

На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи.

Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за цих обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у цій справі, чи ні).

Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.08.2020 у справі №927/833/18, від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05.12.2018 у справі №915/878/16.

При цьому, у постанові від 20.12.2018 у справі №910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Однак, у межах даної справи скаржник не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що його печатка, відбиток якої було проставлено на довідках та актах, була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки та за відсутності доказів того, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, враховуючи наявність відбитку печатки відповідача на довідках про вартість виконаних будівельних робіт та актах приймання виконаних будівельних робіт до договорів №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про неналежність та недопустимість таких документів як доказів у справі.

З огляду на встановлене, умови пунктів 4.1., 4.2., 4.6. укладених договорів №040/12/8 від 22.09.2020 та №040/12/19 від 23.09.2020, підписані представниками відповідача та третьої особи без зауважень та скріплені печатками підприємств довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт за договорами №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020 є підтвердженням факту виконання робіт за цими договорами.

Стосовно доводів скаржника про безпідставність відмови суду першої інстанції у задоволенні його клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи та аналогічно заявленого разом із апеляційною скаргою клопотання відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

- для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

- жодною стороною не надано висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, суд призначає експертизу не за будь-яких обставин, а лише:

- у разі дійсної потреби;

- якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими;

- експертиза необхідна для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним з принципів господарського судочинства є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У клопотанні про призначення у справі судової експертизи відповідачем зазначено, що призначення такої експертизи необхідне для з`ясування питання, чи виконувались взагалі Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» підрядні роботи за договорами №040/12/8 від 22.09.2020 та №040/12/19 від 23.09.2020, оскільки довідки про вартість будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт підписані не уповноваженими особами, без зазначення прізвища та ініціалів підписантів.

Однак, як встановлено судом вище, наявні у матеріалах справи первинні бухгалтерські документи (довідки форми КБ-3 та акти форми КБ-2в), надані позивачем, відповідають критеріям належності та допустимості доказів і, виходячи з умов пунктів 4.1., 4.2., 4.6. укладених договорів №040/12/8 від 22.09.2020 та №040/12/19 від 23.09.2020, є підтвердженням факту виконання робіт за ними.

Відповідачем, у свою чергу, на підтвердження своєї позиції щодо невиконання підрядником робіт за договорами додано до матеріалів справи лише акт перевірки фактичного виконання ремонтних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» від 24.06.2022, складений в односторонньому порядку представниками відповідача. Доказів того, що на огляд запрошувалися представники підрядника матеріали справи не містять, а тому існування такого акту, складеного в односторонньому порядку, не може бути покладено в основу висновків суду про необхідність призначення в даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

Відтак, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, не вважає, що наявні у справі докази є взаємно суперечливими, що потребувало б проведення у справі судової експертизи, на необхідності призначення якої наголошує відповідач.

Також, як вірно наголошує позивач, відповідач, який був обізнаний про існування відповідних довідок та актів ще з моменту подання позивачем до Господарського суду міста Києва заяв про видачу судових наказів щодо стягнення заборгованості за договорами підряду ще в квітні 2021 року (справи №910/7008/21, №910/5376/21, №910/5378/21), не був обмежений у праві надати експертний висновок, виконаний, зокрема, на його замовлення, а не за відповідною ухвалою суду. Така можливість прямо встановлена статтею 99 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, відповідачем не вказано та не доведено належними та допустимими доказами, які саме обставини вказують на необхідність проведення експертизи, а матеріали справи містять достатньо відповідних доказів на підтвердження факту виконання робіт.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивачем належними доказами доведено, а відповідачем не спростовано обставин порушення останнім умов договорів №040/12/8 від 23.09.2020 та №040/12/9 від 23.09.2020 в частині здійснення оплати за виконані роботи у загальному розмірі 99 724,33 грн (49 881,54 грн заборгованості за договором №040/12/8 від 23.09.2020 та 49 842,79 грн заборгованості за договором №040/12/9 від 23.09.2020), відповідно, позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказаними договорами у розмірі 99 724,33 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання скаржника на те, що третя особа жодного разу не зверталася до нього із претензіями з приводу невиконання договорів відповідно до пунктів 12.7. останніх не спростовують зазначених висновків суду, оскільки це є (було) правом третьої особи, а норми чинного цивільного законодавства не встановлюють обов`язкового досудового порядку врегулювання спору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість заявлених та задоволених позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/6456/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/6456/22 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Київський електровагоноремонтний завод».

Матеріали справи №910/6456/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано після виходу членів колегії суддів з відпусток.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко