ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1471/23

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., дослідивши в спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine»

до Фізичної особи-підприємця Северука Сергія Вікторовича

про стягнення 64 823,01 грн

Без виклику учасників судового процесу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Inter Cars Ukraine» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Северука Сергія Вікторовича про стягнення 64 823,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № U55050 від 31.03.2020 в частині здійснення оплати за поставлений товар. У зв`язку із цим позивачем подано даний позов про стягнення з відповідача 48 982,40 грн основного боргу, 10 609,56 грн пені, 1 967,75 грн інфляційних втрат та 3 263,30 грн 15 % річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.05.2023 було відкрито провадження у справі № 911/1471/23. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.05.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Коцюбинського, буд. 3, с. Біліївка, Білоцерківський район, Київська обл., 09311.

Зазначене поштове відправлення було вручено адресату особисто 16.06.2023, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення поштового конверту, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

25.05.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про усунення описок в позовній заяві, в якій позивач зазначає, що помилково при підготовці позову послався на інший договір, який було укладено між сторонами 31.03.2020. У зв`язку із цим позивач зазначив, що між сторонами було укладено договір поставки № 55050 від 31.03.2021 та подав до заяви про усунення описок в позовній заяві копію зазначеного договору, завіреного належним чином. Також у вказаній заяві позивач зазначив, що виконав свої зобов`язання та поставив відповідачу товар, конкретне найменування якого вказане у видатковій накладній № UAUR3_220044119 від 07.11.2022 на суму 52 482,40 грн з ПДВ, однак відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар.

Крім того у заяві позивач зазначив, що оскільки позов було підготовлено із помилковим посиланням на договір, що існував між сторонами раніше, який містив інші формулювання штрафних санкцій, позивач перерахував штрафні санкції відповідно до умов договору № 55050 від 31.03.2021. У зв`язку із цим у поданій заяві про усунення описок позивачем зазначено ціну позову 61 559,71 грн та викладено прохальну частину позовної заяви в новій редакції, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 48 982,40 грн, 10 609,56 грн пені та 1 967,75 грн збитків від інфляції.

З урахуванням зазначеного, суд розцінює подану позивачем заяву як заяву про зменшення позовних вимог та здійснює подальший розгляд даної справи із позовними вимогами про стягнення з відповідача 48 982,40 грн основного боргу, 10 609,56 грн пені та 1 967,75 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «INTER CARS UKRAINE» (далі - постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Северук Сергієм Вікторовичем (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки № 55050 (далі - договір) за змістом п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених договором, постачальник на замовлення покупця у визначений строк передає у власність покупцеві обладнання, інструмент, інвентар тощо для діагностики, технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів (далі - товар), а покупець приймає та оплачує їх. Кожне замовлення товару оформлюється і оплачується як окрема поставка партії товару.

Перелік товару у кожній партії, його ціна, характеристики тощо остаточно погоджуються сторонами та вказуються у накладній (яка є специфікацією у розумінні ст. 266 Господарського кодексу України) та/або в окремій Специфікації (додаток № 1 до договору). Усі накладні та Специфікації на кожну партію товару, поставлену в рамках виконання цього договору, є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 2.1 договору, ціна партії товару, що передається покупцю на кожне замовлення, вказується у накладній та/або Специфікації в національній валюті із зазначенням її еквівалента у євро або доларах США по курсу Національного банку України на день підписання.

За змістом п. 3.5 договору, моментом переходу права власності на товар є: при повній оплаті передоплаті товару - момент підписання сторонами накладної (п. 3.5.1 договору); при оплаті товару у кредит із розстроченням платежу - повна виплата вартості переданого покупцю товару (п. 3.5.2 договору).

Згідно з п. 4.2 договору, строк поставки становить: для партії товару, наявного на складі постачальника на момент його замовлення покупцем, щодо якої покупцем здійснена 100% передоплата, - протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів, які обраховуються від наступного дня після попередньої оплати відповідної партії товару (п. 4.2.1 договору); для партії товару, проданого у кредит із розстроченням платежу, - строк поставки вказується у специфікації і визначається з моменту отримання постачальником коштів першого внеску в рахунок оплати партії товару покупцем згідно з графіком розрахунку на цю партію товару (п. 4.2.2 договору); для партії товару, який відсутній на складі постачальника на момент замовлення його покупцем, - строк поставки погоджується сторонами у кожному конкретному випадку окремо. Таке погодження може мати місце шляхом усної домовленості сторін (п. 4.2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, оплата кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом: попередньої оплати у розмірі 100% вартості всієї партії товару - відповідно до рахунка постачальника. У такому разі складання і підписання специфікації не є обов`язковим, за домовленістю сторін її роль може виконувати видаткова накладна (п. 3.1.1 договору); у кредит із розстроченням платежу. У такому разі є обов`язковим складання і підписання специфікації і графіка розрахунку (додаток № 2 до договору), згідно з яким загальна ціна партії товару розподіляється на погоджену кількість місяців. Покупець зобов`язується оплатити товар у встановлені строки та розмірах, визначених відповідно до цього пункту і графіка розрахунку (п. 3.1.2 договору).

Згідно з п. 3.2 договору, за домовленістю сторін покупець може здійснювати платежі більшими частинами або повністю розрахуватися за партію товару раніше ніж це передбачено п. 3.1.2 договору та графіком розрахунку.

За змістом пп. 3.3, 3.4 договору, оплата товарів здійснюється шляхом переказу грошових коштів в національній валюті на поточних рахунок постачальника. Моментом оплати є день зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 8.1 договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Судом встановлено, що 07.11.2022 позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу товар - шиномонтажний станок EVERTLC8905 УКТ ЗЕД в кількості 1 штука на загальну суму 52 482,40 грн, що підтверджується накладною № UAUR3_220044119 від 07.11.2022 на суму 52 482,40 грн. Вказана накладна підписана представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень (копія наявна в матеріалах справи).

Доказів того, що поставка товару була здійснена позивачем 07.11.2022 на підставі іншого договору або доказів того, що між сторонами у спірний період діяв інший договір поставки, жодної із сторін до суду не надано.

Як зазначає позивач, відповідач лише частково розрахувався з позивачем за поставлений товар, сплативши позивачу грошові кошти в загальній сумі 3 500,00 грн, що підтверджується фіскальними чеками від 10.02.2023 на суму 2000,00 грн, від 21.03.2023 на суму 1000,00 грн та від 24.03.2023 на суму 500,00 грн із призначенням платежу «часткова оплата UAUR3_220044119» (копії наявні в матеріалах справи).

Однак, за твердженням позивача, на час звернення до суду за відповідачем рахується борг в сумі 48 982,40 грн. У зв`язку із чим позивачем подано даний позов про стягнення з відповідача 48 982,40 грн основного боргу, а також заявлено до стягнення 10 609,56 грн пені, нарахованої на підставі п. 6.4 договору, та 1 967,75 грн інфляційних втрат.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір поставки № 55050 від 31.03.2021, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як було встановлено судом раніше та підтверджується матеріалами справи, 07.11.2022 позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу товар - шиномонтажний станок EVERTLC8905 УКТ ЗЕД в кількості 1 штука на загальну суму 52 482,40 грн, що підтверджується накладною № UAUR3_220044119 від 07.11.2022 на суму 52 482,40 грн. Вказана накладна підписана представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень (копія наявна в матеріалах справи).

Отже, позивач належним чином виконав умови договору поставки.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до п. 3.1 договору, оплата кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом: попередньої оплати у розмірі 100% вартості всієї партії товару - відповідно до рахунка постачальника. У такому разі складання і підписання специфікації не є обов`язковим, за домовленістю сторін її роль може виконувати видаткова накладна (п. 3.1.1 договору); у кредит із розстроченням платежу. У такому разі є обов`язковим складання і підписання специфікації і графіка розрахунку (додаток № 2 до договору), згідно з яким загальна ціна партії товару розподіляється на погоджену кількість місяців. Покупець зобов`язується оплатити товар у встановлені строки та розмірах, визначених відповідно до цього пункту і графіка розрахунку (п. 3.1.2 договору).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній та сторонами до суду не надано графік розрахунку (додаток № 2 до договору) згідно з яким загальна ціна партії товару була б розподілена на погоджену кількість місяців.

Водночас, судом встановлено, що у накладній № UAUR3_220044119 від 07.11.2022 визначено кінцевий термін оплати поставленого товару за вказаною накладною, а саме до 07.12.2022.

Враховуючи встановлені судом вище обставини, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства та умов договору, а також враховуючи, що накладна, у якій зазначено кінцевий термін оплати поставленого товару, підписана представником відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, господарський суд дійшов висновку, що строк здійснення оплати відповідачем за поставлений товар за накладною № UAUR3_220044119 від 07.11.2022 є таким, що настав 07.12.2022.

Судом було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач лише частково виконав зобов`язання за договором, сплативши позивачу за поставлений товар грошові кошти в загальній сумі 3 500,00 грн, що підтверджується фіскальними чеками від 10.02.2023 на суму 2000,00 грн, від 21.03.2023 на суму 1000,00 грн та від 24.03.2023 на суму 500,00 грн із призначенням платежу «часткова оплата UAUR3_220044119», копії яких наявні в матеріалах справи.

Проте станом на день звернення позивачем до суду із даним позовом, відповідачем не виконано зобов`язання за договором в частині здійснення оплати за поставлений товар на загальну суму 48 982,40 грн. У зв`язку із цим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в загальній сумі 48 982,40 грн. Протилежного суду не доведено, доказів повної та своєчасної оплати за поставлений товар до суду не надано.

Оскільки відповідач не у повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання з оплати переданого товару, що ним не спростовано шляхом подання доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 48 982,40 грн.

Відповідно зі ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.4 договору, у разі здійснення покупцем оплати партії товару у кредит із розстроченням платежу за прострочення покупцем чергового платежу/чергових платежів він сплачує за вимогою покупця за весь час прострочення: суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у цей період, від простроченої суми.

Позивач нарахував на підставі п. 6.4 договору та заяви до стягнення з відповідача 10 609,56 грн пені.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої пені за порушення строків оплати поставленого товару підлягають задоволенню частково в сумі 8 507,97 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 967,75 грн.

Здійснивши власний перерахунок інфляційних втрат, з урахуванням порядку розрахунків погодженого сторонами, а також, встановленої судом дати прострочення по сплаті грошового зобов`язання, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в сумі 1 906,07 грн.

Суд наголошує на тому, що відповідач ухвалу від 22.05.2023 про відкриття провадження у справі № 911/1471/23 отримав 16.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправленні, копія якого наявна в матеріалах справи, однак, відзиву на позов не подав, суму заборгованості не оспорив, доказів відсутності заборгованості до суду не надав, заперечень щодо розрахунку позивача не висловив, контррозрахунок не подав.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 589,68 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Северук Сергія Вікторовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «INTER CARS UKRAINE» (місцезнаходження: вул. Толстого, буд. 1/1, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29009; ) 48 982,40 грн основного боргу, 8 507,97 грн пені, 1 906,07 грн інфляційних втрат та 2 589,68 грн судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256, ст. 257 та підп. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.08.2023.

Суддя Л.В. Сокуренко