ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 серпня 2023 року Справа № 903/989/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участі секретаря судового засідання Малашевської І.Ю,

за участю представників:

від боржника: Окунєв. І.С. адвокат ((ордер серії АА №1296055 від 18.04.2023),

від стягувача: н/з,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро, с. Дубове, Ковельский район, Волинська область

про відстрочення виконання судового рішення

по справі №903/989/22

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер, м. Волочиськ, Волочиський район, Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро, с. Дубове, Ковельский район, Волинська область

про стягнення 1169730,04 грн.,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро с. Дубове, Ковельский район, Волинська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер, м. Волочиськ, Волочиський район, Хмельницької області

про визнання договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 недійсним,

в с т а н о в и в:

рішенням Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" 1169730 грн. 04 коп., з них: 856562 грн. 67 коп. заборгованості за товар, переданий на підставі договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022, 84923 грн. 50 коп. курсової різниці, 13072 грн. 30 коп. - штрафу, 4571 грн. 85 коп. процентів річних, 75878 грн. 85 коп. пені, 17065 грн. 97 коп. збитків, завданих інфляцією, 17545 грн. 96 коп. - витрат, пов`язаних з оплатою судового збору; у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/989/22 змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" 1 049 361 грн. 10 коп. з них: 856 562 грн. 67 коп. заборгованості за товар, переданий на підставі договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022, 84 923 грн. 50 коп. курсової різниці, 65 363 грн. 65 коп. - штрафу, 4 571 грн. 85 коп. процентів річних, 37 939 грн. 43 коп. пені, 17 289 грн. 96 коп. - витрат, пов`язаних з оплатою судового збору в суді першої інстанції.

У стягненні 65 363 грн. 65 коп. штрафу, 37 939 грн. 43 коп. пені та 17 065 грн. 97 коп. збитків завданих інфляцією - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" про визнання недійсним договору поставки №В292-04/22ВЛ від 27.04.2022 відмовити."

31.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро надійшла заява від 28.03.2023 про відстрочення виконання судового рішення, в якій заявник просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 11.05.2023 у справі №903/989/22 до 31.12.2023.

Ухвалою суду від 04.08.2023 було відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро про відстрочення виконання судового рішення до повернення матеріалів справи №903/989/22 із Північно-західного апеляційного господарського суду.

07.08.2022 до Господарського суду Волинської області повернулися матеріали справи №903/989/22 із Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою від 08.08.2023 заяву прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено у судове засідання на 17.08.2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" подало письмові пояснення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро про відстрочення виконання судового рішення, у яких просить відмовити у задоволенні заяви.

Заяву розглянуто за відсутності представника стягувача з огляду на повідомлення стягувача про судовий розгляд та зважаючи на висловлену ним правову позицію щодо поданої заяви.

У судовому засіданні 17.08.2023 представник боржника заявив клопотання про приєднання доказів: бухгалтерської довідки ТзОВ «Сотік Агро» №48 від 17.08.2023, кредитного договору №37/437232-КД-1 від 27.05.2022, кредитного договору №257/ЮК-21МСБ від 26.05.2021, посилаючись на те, що ТзОВ «Сотік Агро» вважає за необхідне подати ряд доказів на підтвердження заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Суд відмовив у задоволенні клопотання і не прийняв до розгляду зазначені докази.

Відповідно до ч.ч.2,4, 8 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Заявник надіслав на електронну адресу суду додаткові докази на обгрунтування відстрочення виконання рішення суду у день розгляду заяви за 1 хв. до початку судового засідання, головуючій судді їх передано під час судового засідання, при цьому заявник не обгрунтував неможливості подачі доказів разом із заявою від 28.07.2023 про відстрочення виконання рішення суду, не заявив про поновлення строку на їх подачу.

У заяві боржник не повідомляв суд, що він не може подати ці докази разом із заявою.

У зв`язку з цим на підставі ч.8 ст.80 ГПК України суд не приймає до розгляду докази: кредитний договір №257/ЮК-21МСБ від 26.05.2021, кредитний договір №37/437232-КД-1 від 27.05.2022, бухгалтерську довідку ТзОВ «Сотік Агро» № 48 від 17.08.2023.

При вирішенні клопотання судом також враховано, що докази були надіслані стягувачу на його електронну адресу також в день судового розгляду 17.08.2023, що позбавляє можливості стягувача надати свої пояснення на них, оскільки представник стягувача в судовому засіданні відсутній, а заява відповідно до ч.2 ст.331 ГПК України розглядається у 10-денний строк.

Прийняття за таких обставин нових доказів від боржника порушуватиме принцип рівності сторін, закріплений у ст.7 ГПК України.

Після вирішеного клопотання суд продовжив розгляд заяви на підставі тих доказів, які приєднані до заяви від 28.07.2023 про відстрочення виконання рішення суду, яка надійшла до суду 31.07.2023.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро про відстрочення виконання судового рішення не підлягає до задоволення.

Положеннями ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника (постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17).

Наведені відповідачем у заяві обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається заявник, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. Однак, фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої товариство мало планувати свої видатки на погашення заборгованості, яка виникла перед позивачем.

Відповідачем не подано доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності (тощо). При вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача у зв`язку з несвоєчасною сплатою ним платежів.

Додатково поданий заявником доказ довідка товариства про залишок коштів на рахунках не прийнята судом як доказ на підставі ч.ч.2, 4, 8 ст.80 ГПК України, про що зазначено вище.

Складна економічна ситуація у країні, спричинена військовою агресією, носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін.

Як Товариство з обмеженою відповідальністю Сотік Агро, так і Товариство з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер, несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики, оскільки господарська діяльність здійснюється ними на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій.

Крім цього, судом враховано, що основна частина коштів, заявлених позивачем до стягнення з відповідача і стягнутих судом, є основним боргом. А тому позивач розраховує на отримання цих коштів для своєї господарської діяльності та з їх врахуванням планує свої видатки. Тому відстрочення виконання рішення суду може призвести до негативних наслідків у фінансовому становищі позивача.

Щодо посилання відповідача на існування форс-мажорних обставин у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану, що перешкодило виконати зобов`язання перед позивачем.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Щодо наявності надзвичайних подій/форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) боржник посилається на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, згідно з яким Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 N 671/97-ВР, статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Проте, лист ТПП України від 28.02.2022, на який посилається відповідач, не є сертифікатом у розумінні ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні", а тому не є належним доказом на підтвердження форс-мажорних обставин.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 року по справі №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Крім цього, введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти. Відповідач не надав суду доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що працівники (чи частина працівників), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Тобто, відповідач не надав доказів, що саме введення воєнного стану призвело до неможливості виконання зобов`язань за договором перед позивачем.

Довідка №360/2.49 від 17.04.2023, видана Дубівською сільською радою, про те, що на земельних ділянках, що знаходяться в оренді ТзОВ «Сотік Агро» на території Дубівської сільської ради, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України в 2022 році були розміщені фортифікаційні споруди, наслідком чого стало пошкодження посівів та загибель врожаю, не може бути підставою для задоволення заяви та відстрочення виконання рішення суду.

Довідка №360/2.49 від 17.04.2023 не містить інформації про те, посіви якої площі були пошкоджені, скільки загинуло вирощеного врожаю, а тому не можна дійти висновку, що ці обставини дійсно наразі впливають на виконання відповідачем рішення суду.

Наявність заборгованості зі сторони контрагентів відповідача також не є тією обставиною, з якими приписи процесуального закону пов`язують можливість надання відстрочення виконання рішення суду, оскільки відповідно до чинного законодавства зобов`язання мають виконуватись належним чином, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, на тривалий період, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи принципи розумності, справедливості, зважаючи на інтереси не лише боржника, а й стягувача, беручи до уваги, що відповідач не надав доказів на підтвердження виняткових обставин, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, заява Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро про відстрочення виконання рішення суду до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в :

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сотік Агро про відстрочення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 27.07.2023 по справі № 903/989/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та ухвалу підписано 18.08.2023.

Суддя І. О. Якушева