РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2023Справа № 910/21573/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРТРЕЙД ПЛЮС"

2. ОСОБА_1 ,

про солідарне стягнення 1 115 705,21 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 24.04.2023,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" (далі - позивач, Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРТРЕЙД ПЛЮС" (далі - відповідач 1, Товариство) та ОСОБА_1 (далі - відповідач 2, Поручитель) про солідарне стягнення 1 115 705,21 грн.

Ухвалою суду від 10.01.2022 судом було вирішено звернутись до Чигиринської міської ради із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

На виконання ухвали на запит суду надійшла відповідь Чигиринської міської ради, відповідно до якої адреса ОСОБА_1 є тотожною вказаній позивачем.

Ухвалою суду від 07.02.2022 було відкрито провадження за вищевказаним позовом, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання було призначене на 02.03.2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 7300 від 19.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Ухвалою суду від 06.06.2023 підготовче засідання було призначене на 06.07.2022.

Підготовче засідання 06.07.2022 було відкладене на 31.08.2022 та на 13.10.2022 відповідно.

Ухвалою суду від 31.10.2022 підготовче засідання було призначене на 01.12.2022.

За наслідками підготовчого засідання 01.12.2022 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначений розгляд справи по суті в судовому засіданні 25.01.2023.

20.01.2023 відповідачем 2 до суду через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва було подане клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 23.01.2022 судове засідання було призначене на 01.03.2023.

17.02.2023 до суду від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання про призначення експертизи.

У судовому засіданні 01.03.2023 суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача 2 щодо клопотання про призначення експертизи, дійшов висновку про залишення вказаного клопотання без розгляду, керуючись приписами статті 207 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Судові дебати були відкладені 13.03.2023.

У зв`язку з неявкою до судового засідання представників сторін судовий розгляд справи був відкладений на 24.04.2023.

17.04.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про повернення до попередньої стадії судового процесу та клопотання про залучення додаткових доказів.

18.04.2023 від відповідача 2 до суду надійшла заява про зупинення провадження в справі до набрання законної сили рішення в справі № 910/4862/23.

У судовому засіданні 24.04.2023 судом було розглянуте клопотання Банку та відмовлено в його задоволенні, оскільки наведені позивачем підстави для повернення на стадію підготовчого засідання не є виключними, що в особливих випадках дає процесуальну можливість повернутись на стадію підготовчого провадження. Також у судовому засіданні 24.04.2023 судом було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача 2 про зупинення провадження в справі з підстав того, що суд не вбачає підстав неможливості здійснення розгляду цієї справи до набрання рішенням законної сили у справі № 910/4862/23, а також через пропуск строку подання такого клопотання. Судом також роз`яснено відповідачу 2, що він не позбавлений права переглянути в майбутньому рішення за нововиявленими обставинами.

Представник Банку просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві.

У свою чергу відповідач 2 проти позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2018 між Базою виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтертрейдплюс", як підрядником, було укладено договір підряду на капітальне будівництво № 114 (далі - договір підряду), відповідно до пункту 1.1. якого, підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений договором строк роботи з будівництва об`єкта "Будівництво двох 35-квартирних житлових будинків на території військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у м. Вишгород Київської області, друга черга - житловий будинок на 35 квартир" (Код за ДК 021:2015 - 45211000-9, Будівництво багатоквартирних житлових та індивідуальних будинків), а замовник зобов`язується передати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), дозвільну документацію, а також затверджену в установленому порядку проектну документацію, прийняти закінчені роботи та оплатити їх.

За умовами пункту 20.3. договору підрядник не пізніше дня укладення договору зобов`язаний надати замовнику банківську гарантію в розмірі 5% договірної ціни, передбаченої пунктом 2.1. договору.

07.02.2020 між Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», як Гарантом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРТРЕЙДПЛЮС», як Принципалом, укладено договір про надання Банківської гарантії №2018/20-ГВ (далі - договір про надання банківської гарантії, на підставі даного договору та додаткової угоди № 1 від 12.02.2020 до нього, Гарант, 12.02.2020 на користь Бази виробничо- технологічної комплектації Національної гвардії України (далі - Бенефіціар), видав Банківську гарантію № 2018/20-ГВ (у новій редакції) (надалі - Гарантія), з метою виконання договору підряду на капітальне будівництво від 12.09.2018 № 114 по об`єкту: «ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Будівництво двох 35-квартирних житлових будинків на території військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у м. Вишгород Київської області (лот 1 - перша черга - житловий будинок на 35 квартир; лот 2 - друга черга - житловий будинок на 35 квартир)"(Код за ДК 021:2015 - 45211000-9, Будівництво багатоквартирних житлових та індивідуальних будинків)» (тут і надалі у тексті, - Договір) та Додаткові угоди до нього, за результатами відкритих торгів на закупівлю додаткових робіт по об`єкту: «ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 "Будівництво двох 35-квартирних житлових будинків на території військової частин 3027 Національної гвардії України у м. Вишгород Київської області (лот 1 - перша черга - житловий будинок на 35 квартир; лот 2 - друга черга - житловий будинок на 35 квартир)"(Код за ДК 021:2015 - 45211000-9, Будівництво багатоквартирних житлових та індивідуальних будинків)» (номер оголошення UA-2018-07-20-000917-b), відповідно до Протоколу №45 засідання тендерного комітету Бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України від 15.08.2018.

Гарант цією Гарантією зобов`язується протягом 5 (п`яти) банківських днів заплатити Бенефіціару суму у розмірі, що не перевищує 1 099 216,96 грн, за умови отримання від Бенефіціара письмової вимоги, з посиланням на цю Гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки Бенефіціара, за умови, що у вимозі буде вказано, що сума, яку Бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена Бенефіціару у зв`язку з невиконанням Принципалом своїх зобов`язань, встановлених умовами Договору із зазначенням обставин порушення Принципалом своїх зобов`язань, передбачених Договором.

Згідно з умовами пункту 3.4.2 договору гарантії та додаткової угоди № 1 до нього від 12.02.2020 Товариство зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії, на вимогу Бенефіціара, та отримання від Гаранта відповідної вимоги, відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати, (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках передбачених Гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені Гарантом за Гарантією.

Відповідно до пункту 4.2. договору гарантії Сторони встановили, що в разі порушення Принципалом строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, передбачених пунктом 3.4.1. даного договору, Принципал сплачує Гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

На підставі вищезазначеного, Бенефіціаром на адресу Гаранта було направлено вимогу №83/1417 від 30.12.2020 по банківській гарантії № 2018/20-ГВ від 12.02.2020 про настання гарантійного випадку у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань ТОВ «ІНТЕРТРЕЙДПЛЮС» за договором підряду на капітальне будівництво від 12.09.2018.

У відповідь, Гарант отримав від Принципала лист, в якому ТОВ «ІНТЕРТРЕЙДПЛЮС» заперечує проти отриманої Вимоги та сплати гарантійної суми в задоволення Вимоги з підстав необґрунтованості Вимоги та не відповідності дійсним обставинам.

На підставі даного заперечення Принципала, Центральна база виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до AT «Банк Інвестицій та Заощаджень», третьої особи ТОВ «ІНТЕРТРЕЙДПЛЮС» про стягнення грошових коштів в сумі 1 099 216, 96 грн.

26.10.2021 рішенням Господарського суду міста Києва № 910/9471/21 було задоволено позов Центральної бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України про стягнення грошових коштів в розмірі 1 099 216,96 грн та стягнуто із Банку суму банківської гарантії в розмірі 1 099 216,96 грн та 16 488,25 грн судового збору, а всього 1 115 705,21 грн.

На виконання рішення суду в справі № 910/9471/21 від 26.10.2021, а також умов банківської гарантії № 2018/20-ГВ від 12.02.2020, 03.12.2021 Банком сплачено на користь ЦЕНТРАЛЬНОЇ БАЗИ ВИРОБНИЧО-ТЕХНОЛОГІЧНОЇ КОМПЛЕКТАЦІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ грошові кошти в сумі 1 115 705,21 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 208836 від 03.12.2021.

06.12.2021 AT «Банк Інвестицій та Заощаджень» на адресу Товариства на підставі статті 569 ЦК України були направлені Вимоги за вих. № 05-1/01/8988 від 03.12.2021 про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії № 2018/20-ГВ забезпечення виконання зобов`язань, на дві адреси: м. Черкаси, вул. Пашкевича, 2 (що зазначена в Договорі про надання банківської гарантії) та м. Київ, пров. Індустріальний, 23 (юридична адреса) та підтверджується копією фіскального чеку, опису та накладної поштового відправлення.

Однак, Товариство вищезазначені вимоги не отримав, що підтверджується роздруківками трекінгу із сайту АТ «УКРПОШТА», оскільки статуси поштових відправлень: «Відправлення не вручене під час доставки», «Відправлення в точці видачі/доставки».

Крім того, 07.02.2020 між AT «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», як Гарантом та ОСОБА_1 , як Поручителем, укладено договір поруки № 2018/20-ГВ-П (далі - договір поруки).

12.02.2021 між AT «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 від 12.02.2021 до договору поруки № 2018/20-ГВ-П.

Відповідно до пункту 1.1. договору поруки та додаткової угоди № 1 до нього від 12.02.2020, Поручитель поручився перед Гарантом за належне виконання ТОВ «ІНТЕРТРЕЙДПЛЮС» взятих на себе зобов`язань, що витікають з договору про надання банківської гарантії № 2018/20-ГВ від 07.02.2020, укладеного між Гарантом та Принципалом, а саме: протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів за Банківську гарантію № 2018/20-ГВ від 12.02.2020 (забезпечення виконання договору) на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від Гаранта відповідної вимоги, відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними), суми, фактично сплачені Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією, в межах загальної суми відповідальності Гаранта за Гарантією, що складає 1 099 216,96 грн, збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; судові витрати, понесені Гарантом за Гарантією.

Згідно із пунктом 1.1. договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором/Гарантом у повному обсязі.

Також, 06.12.2021 AT «Банк Інвестицій та Заощаджень» на адресу відповідача 2 - поручителя було направлено Вимогу за вих. № 05-1/01/8988 про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії № 2018/20-ГВ забезпечення виконання зобов`язань, що підтверджується копією чеку, опису та накладної поштового відправлення.

Поручитель ОСОБА_1 вищезазначену вимогу не отримав, що підтверджується роздруківкою трекінгу із сайту AT «УКРПОШТА», оскільки статус поштового відправлення: «Відправлення в точці видачі/доставки».

Станом на 21.12.2021 відповідачі свої договірні зобов`язання не виконали, гарантійну суму не сплатили, тому, заборгованість за договором про надання банківської гарантії становить 1 115 705,21 грн, що складається із суми за гарантією - 1 099 216,96 грн та суми судового збору за розгляд справи №910/9471/21 - 16 488,25 грн, що зумовило звернення Банку з цим позовом до суду про солідарне стягнення.

Товариство не скористалось своїм правом на подання відзиву.

У свою чергу ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що спірний договір поруки підписаний від імені ОСОБА_1 не належить останньому. Також відповідач 2 зазначив, що відсутність згоди його дружини на укладення договору поруки, як того вимагають приписи статті 369 ЦК України та статті 65 Сімейного кодексу України, свідчить про те, що спірний договір поруки ОСОБА_1 не укладався. Також за твердженнями відповідача 2 Банком був порушений порядок першочергового звернення до Товариства, як боржника за основним зобов`язанням.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з приписами частини 1 стаття 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією та порукою.

Відповідно до статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини 1 статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Суд зазначає, що гарантія може забезпечувати як грошове так і не грошове зобов`язання боржника, оскільки законом не встановлено будь-яких обмежень щодо можливості застосування такого способу забезпечення в залежності від правової природи основного зобов`язання.

При цьому, відповідальність гаранта перед кредитором носить виключно грошовий характер. При порушенні боржником основного зобов`язання гарант повинен лише сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії, а не виконати забезпечене зобов`язання в натурі (передати товар, виконати роботи, надати послуги, тощо).

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не спростовано, що Банк здійснив виплату за Гарантією згідно з рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/9471/21 від 26.10.2021.

Згідно статті 569 ЦК України Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Керуючись приписами вказаної статті, беручи до уваги факт здійснення виплати Гарантії Банком, суд дійшов висновку, що Банк набув право зворотної вимоги до Товариства.

Водночас, як вказано судом вище виконання зобов`язання Товариства за Гарантією було забезпечено порукою, укладеною з ОСОБА_1 .

Разом з тим, згідно частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно з нормами статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами статей 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що ухилення Товариства та ОСОБА_1 від виконання зворотної вимоги Банку щодо спати суми гарантії свідчить про правомірність позовних вимог у межах цього позову. При цьому, суд відзначає, що розмір суми, що підлягає сплаті не потребує додаткового доведення, в силу приписів частини 4 статті 75 ГПК України.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (стаття 543 ЦК України).

Приписами статей 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про не підписання ним договору поруки, в силу приписів статті 204 ЦК України. На момент розгляду цієї справи відповідачем 2 не представлено суду належних доказів у підтвердження недійсності договору поруки.

Також, суд вважає хибними твердження ОСОБА_1 про те, що відсутність згоди дружини на укладення договору поруки додатково свідчить про факт неукладення його відповідачем 2. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що відповідно до частин 1-3 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Вищевказана стаття визначає правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами. Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо. Поряд із цим, для укладення договору поруки (за яким стороною договору виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя. Укладаючи договір поруки, поручитель не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 753/18425/16-ц.

Доводи відповідача 2 щодо порушення порядку пред`явлення вимоги, тобто першочергово Товариству, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема вимогою Товариства та доказами її скерування на адресу відповідача 1.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Разом з тим, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (пункт 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на відповідача 1 та відповідача 2 порівну, а саме в розмірі 8 367,79 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРТРЕЙД ПЛЮС" (03056, місто Київ, провулок Індустріальний, будинок 23; ідентифікаційний код 33585153) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» (04119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 83-Д; ідентифікаційний код 33995095) 1 099 216,96 грн (один мільйон дев`яносто дев`ять тисяч двісті шістнадцять гривень 96 копійок) гарантійного зобов`язання, 16 488,25 грн (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень 25 копійок) судових витрат.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРТРЕЙД ПЛЮС" (03056, місто Київ, провулок Індустріальний, будинок 23; ідентифікаційний код 33585153) на користь Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» (04119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 83-Д; ідентифікаційний код 33995095) 8 367,79 грн (вісім тисяч триста шістдесят сім гривень 79 копійок) судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» (04119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 83-Д; ідентифікаційний код 33995095) 8 367,79 грн (вісім тисяч триста шістдесят сім гривень 79 копійок) судового збору.

5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14.08.2023.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ