РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2023Справа № 910/3340/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Київхліб»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Авідаль»

про стягнення 425630,96 грн,

Представники:

від позивача Симбірцев Є.В.

від відповідача Мінченко Я.В.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Київхліб» до товариства з обмеженою відповідальністю «Авідаль» про стягнення 425630,96 грн неустойки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не поставив товар по договору поставки № 15-12/5/21 від 15.12.2021 (далі - Договір). Предметом поставки за цим договором було масло селянське, що підлягало поставці за таким графіком: 5000 кг до 01.03.2022, 5000 кг до 25.03.2022, 500 кг до 21.04.2022.

Суд своєю ухвалою від 07.03.2023 відкрив провадження у справі № 910/3340/23, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авідаль» подало клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин.

Суд залишив без задоволення клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Авідаль» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач відхилив позовні вимоги. Відповідач не заперечив факту не поставки товару, водночас вважає, що не несе відповідальності за невиконання своїх зобов`язань, оскільки:

- існують форс-мажорні обставини - введення з 24.02.2022 воєнного стану на всій території України.

- за умовами Договору масло підлягало поставці двох виробників: товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДДІ» та товариства з додатковою відповідальністю «Веселівський молокозавод». Товариство з додатковою відповідальністю «Веселівський молокозавод», яке знаходиться у Веселівському районі Запорізької області, окуповано 26.02.2022, а товариство з обмеженою відповідальністю «ВІДДІ» до 22.08.2022 не виготовляло обумовлений Договором товар;

- зупинив виконання свого обов`язку у зв`язку з простроченням кредитора - прострочення оплати за поставлений товар у січні-лютому 2022 року.

Відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДДІ».

Суд відмовив у задоволенні клопотання, про що 24.04.2023 постановив протокольну ухвалу, оскільки рішення у справі не вплине на права та обв`язки товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДДІ».

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

15 грудня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Авідаль» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Київхліб» (покупець) уклали договір поставки № 15-12/5/21 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах визначених цим Договором, специфікаціями, що узгоджені сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору (надалі - специфікації).

В кожній специфікації сторони повинні погодили такі умови: повна назва товару (відповідно до нормативної документації), асортимент товару, ціна за одиницю товару місце поставки товару, строк (термін) поставки товару, місце поставки, вимоги до якості та безпечності товару, поставку якого зобов`язується здійснити постачальник та інші умови за погодженням сторін (п. 1.2 Договору).

Сторони склали специфікацію від 28.01.2022, відповідно до умов якої відповідач зобов`язався поставити позивачу товар (масло селянське 73% ДСТУ 4399:2005 від виробника товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДДІ»/товариства з додатковою відповідальністю «Веселівський молокозавод») 5000 кг (вартістю 733500,00 грн) до 01.03.2022, 5000 кг (вартістю 733500,00 грн) до 25.03.2022 та 5000 кг (вартістю 733500,00 грн) до 21.04.2022.

Відповідач не поставив товар.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.1 Договору у разі несвоєчасної поставки товару постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поставки товару, від вартості (ціни) несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення. Якщо прострочення поставки товару перевищує 10 (десять) календарних днів, постачальник зобов`язується починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня прострочення сплатити покупцю неустойку у розмірі 5% (п`ять) від вартості (ціни) несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення поставки товару. У разі несвоєчасної поставки погодженого у специфікації сторонами товару, покупець має право відмовитися від прийняття товару та/або від цього договору в односторонньому порядку.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, розмір неустойки становить 425630,96 грн.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Ця норма встановлює дві основні підстави звільнення особи, яка порушила зобов`язання, від відповідальності. Такими обставинами є випадок та непереборна сила. Доведення наявності випадку або непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Під випадком розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов`язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов`язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов`язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Такий підхід щодо суб`єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов`язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор).

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, який виданий всім кого це стосується, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні».

Враховуючи це Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорними обставинами визнається обставина (дія чи подія), що спричинили неможливість виконання договірних зобов`язань у обумовлений сторонами строк. Ці обставини є юридичними фактами, що спричинили неможливість виконання договірних зобов`язань, і для настання яких необхідна наявність певних умов: виникнення після укладення договору; неможливість виконання зобов`язання у період їх існування; закріплення, як правило, таких обставин у договорі як таких, що звільняють від виконання зобов`язання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17.

Відповідач не надав доказів неможливості виконання зобов`язання у встановлені строки внаслідок настання форс-мажорних обставин (введення воєнного стану). Зокрема, як зазначено вище, за умовами специфікації від 28.01.2022 поставці підлягала продукція одного з двох виробників - товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДДІ» або товариства з додатковою відповідальністю «Веселівський молокозавод». Неможливість постачання продукції товариства з додатковою відповідальністю «Веселівський молокозавод» внаслідок його окупації не виключала можливості постачання продукції виробництва товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДДІ».

Запровадження з 24.02.2022 воєнного стану в країні, що є форс-мажорними обставинами, не можуть однозначно засвідчувати неможливість виконання відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, оскільки перелічені обставини не є абсолютною самостійною підставою для відкладення строку виконання зобов`язання на час, протягом якого такі обставини зберігають свою дію.

Близький за змістом правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 910/7495/16 від 08.05.2018.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Київхліб» до товариства з обмеженою відповідальністю «Авідаль».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авідаль» (провулок Руслана Лужевського, 14, корпус 1, офіс 3-Б, код 42668821) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Київхліб» (вул. Костянтинівська, 64, м. Київ, 04080, код 41202432) 425630,96 грн неустойки, 6384,47 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 11.08.2023.

Суддя С. А. Ковтун