ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

11.08.2023 м. ДніпроСправа № 904/4129/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Технотитан»

про забезпечення позову у справі №904/4129/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТИТАН" (37600, Полтавська область, Миргородський район, місто Миргород, вул. Гоголя, будинок 45, приміщення 1, офіс 11; ідентифікаційний код 43969219)

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОБІТЕКС" (01014, місто Київ, вул. Болсуновська, будинок 6, офіс 414; ідентифікаційний код 40932605)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "АР ПЛЮС" (52600, Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище міського типу Васильківка, вул. Будівельників, будинок 129; ідентифікаційний код 43089291)

про визнання недійсним акту, скасування рішень

Суддя Дупляк С.А.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТИТАН" (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою від 28.07.2023 за вих. №б/н до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОБІТЕКС" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "АР ПЛЮС" (далі - відповідач-2), у якій позивач просить суд:

визнати недійсним Акт приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС", посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Н.В. 13 березня 2023 року за реєстровим номером 993,994;

скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень згідно з Актом приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС" № 993, 994 від 13.03.2023, індексний номер 66807435 від 16.03.2023, приватний нотаріус Джурук Наталя Володимирівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, номер відомостей про речове право 49585013;

скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень згідно з Актом приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС" № 993, 994 від 13.03.2023, індексний номер 66807684 від 16.03.2023, приватний нотаріус Джурук Наталя Володимирівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, номер відомостей про речове право 49585240;

скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень згідно з Актом приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС" № 993, 994 від 13.03.2023, індексний номер 66807979 від 16.03.2023, приватний нотаріус Джурук Наталя Володимирівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, номер відомостей про речове право 49585515;

скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень згідно з Актом приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС" № 993, 994 від 13.03.2023, індексний номер 66809116 від 16.03.2023, приватний нотаріус Джурук Наталя Володимирівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, номер відомостей про речове право 49586588.

Судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4129/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 22.08.2023.

10.08.2023 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить накласти арешт на майно, яке зареєстроване на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "АР ПЛЮС" (52600, Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище міського типу Васильківка, вул. Будівельників, будинок 129; ідентифікаційний код 43089291):

- земельну ділянку, площею 6,0395 га, кадастровий номер :12:003:007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 207;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 8193 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Васильківка, вул. Будівельників, 60, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 14034 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Письменне, вул. Паркова, 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 16828 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Васильківка, вул. Будівельників, 129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07.

Стислий виклад позиції позивача

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2023 у справі №910/12402/22 частково задоволено позовні вимоги ТОВ "ТЕХНОТИТАН" (заявника) до ТОВ "АГРОБІТЕКС" та ухвалено стягнути з останнього на користь Позивача 2 351 411,37 грн. основної заборгованості, 436 286,53 грн. пені, 26 177,18 грн. 3% річних, 87 990,90 грн. інфляційних втрат, 43 328,12 грн. судового збору та 6 196,21 грн. витрат на правову допомогу.

Усвідомлюючи невідворотність стягнення зазначених у вказаному рішенні суду сум грошових коштів на користь Позивача, ТОВ "АГРОБІТЕКС" вирішило ухилитися від виконання своїх боргових зобов`язань. Задля цього ТОВ "АГРОБІТЕКС" подано апеляційну скаргу на рішення суду у вказаній вище справі без сплати судового збору з метою максимально відтермінувати дату набрання рішенням суду законної сили. Внаслідок цього ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 зазначену апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Однак у період до набрання чинності рішенням суду про стягнення з ТОВ "АГРОБІТЕКС" значної грошової суми останній передав усе належне йому майно до статутного капіталу повністю підконтрольної йому юридичної особи, а саме ТОВ "АР ПЛЮС", у статутному капіталі якого частка ТОВ "АГРОБІТЕКС" складала 97,56 відсотків.

Так між ТОВ "АГРОБІТЕКС" та ТОВ "АР ПЛЮС" 13.03.2023 укладено Акт приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС", посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Н.В. за реєстровим номером 993,994. За цим Актом ТОВ "АГРОБІТЕКС" передало у власність ТОВ "АР ПЛЮС" земельну ділянку площею 6,0395 га та розташоване на ній нерухоме майно загальною площею 14 034 кв.м в смт. Письменне, нерухоме майно загальною площею 8193 кв.м в смт. Васильківка, розташоване на земельних ділянках загальною площею 5,6186 га, нерухоме майно загальною площею 16 828 кв.м в смт. Васильківка, розташоване на земельних ділянках загальною площею 6,4846 га. При цьому усе зазначене нерухоме майно та земля оцінене сторонами угоди у 40 000,00 грн., що є у сотні разів нижче, ніж реальна ринкова вартість такого майна.

Зазначене свідчить про очевидну фіктивність правочину між ТОВ "АГРОБІТЕКС" та ТОВ "АР ПЛЮС", дійсною метою якого було не настання визначених цим правочином наслідків, а ухилення ТОВ "АГРОБІТЕКС" від виконання боргових зобов`язань перед Заявником.

Очевидно, що правочин, укладений між ТОВ "АГРОБІТЕКС" та ТОВ "АР ПЛЮС" у вигляді Акта приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС" від 13.03.2023, чітко відповідає усім прямо зазначеним Верховним Судом критеріям фраудаторності за моментом його укладення, афілійованістю набувача майна боржника, явним заниженням ціни та відсутністю реального здійснення оплати переданого боржником майна.

У зв`язку з цим з метою повернення у власність боржника відчуженого ним майна Позивачем заявлено позов до ТОВ "АГРОБІТЕКС" та ТОВ "АР ПЛЮС", предметом якого є вимоги про визнання недійсним укладеного між відповідачами правочину у вигляді Акта приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС" від 13.03.2023 як фраудаторного та про скасування реєстрації права власності на таке майно за ТОВ "АР ПЛЮС". Таке рішення призведе до повернення майна у власність ТОВ "АГРОБІТЕКС", що дасть змогу Позивачу задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок цього майна.

Однак, зважаючи на вжиття боржником (ТОВ "АГРОБІТЕКС") заходів у вигляді відчуження майна, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості, є усі підстави вважати, що таким же чином Відповідачі у справі ТОВ "АГРОБІТЕКС" та ТОВ "АР ПЛЮС" спробують ухилитися від виконання можливого рішення суду про визнання недійсним укладеного між ними правочину щодо переходу права власності на майно ТОВ "АГРОБІТЕКС" до ТОВ "АР ПЛЮС". Тобто на даний час існує висока вірогідність відчуження отриманого ТОВ "АР ПЛЮС" від ТОВ "АГРОБІТЕКС" майна третій особі з метою унеможливити виконання рішення суду про визнання недійсним правочину, за яким таке майно набуте у власність ТОВ "АР ПЛЮС", та скасування реєстрації права власності, що має призвести до повернення майна у власність ТОВ "АГРОБІТЕКС". У разі настання таких обставин рішення суду у цій справі буде неможливо виконати, і, як наслідок, Позивач не зможе задовольнити свої грошові вимоги шляхом звернення стягнення на таке майно, тобто не будуть поновлені порушені права та інтереси Позивача.

Саме задля упередження таких дій ТОВ "АР ПЛЮС" та ТОВ "АГРОБІТЕКС" є необхідність в обмеженні права ТОВ "АР ПЛЮС" на розпорядження майном, отриманим у власність за фраудаторним правочином від ТОВ "АГРОБІТЕКС", що може бути досягнуто накладенням арешту на таке майно.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011).

Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів. Отже, з положень ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

Господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Близькі за змістом висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2023 у справі № 910/12402/22 частково задоволено позовні вимоги ТОВ "ТЕХНОТИТАН" (Заявника) до ТОВ "АГРОБІТЕКС" та ухвалено стягнути з останнього на користь позивача 2 351 411,37 грн. основної заборгованості, 436 286,53 грн. пені, 26 177,18 грн. 3% річних, 87 990,90 грн. інфляційних втрат, 43 328,12 грн. судового збору та 6 196,21 грн. витрат на правову допомогу.

Однак у період до набрання чинності рішенням суду про стягнення з ТОВ "АГРОБІТЕКС" значної грошової суми останній передав належне йому майно до статутного капіталу ТОВ "АР ПЛЮС", у статутному капіталі якого частка ТОВ "АГРОБІТЕКС" складала 97,56 відсотків (а.с. 20 т. 1).

Так між ТОВ "АГРОБІТЕКС" та ТОВ "АР ПЛЮС" 13.03.2023 був укладений акт приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АР ПЛЮС", посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Н.В. за реєстровим номером 993,994.

За цим актом ТОВ "АГРОБІТЕКС" передало у власність ТОВ "АР ПЛЮС" земельну ділянку площею 6,0395 га та розташоване на ній нерухоме майно загальною площею 14 034 кв.м в смт. Письменне, нерухоме майно загальною площею 8193 кв.м в смт. Васильківка, розташоване на земельних ділянках загальною площею 5,6186 га, нерухоме майно загальною площею 16 828 кв.м в смт. Васильківка, розташоване на земельних ділянках загальною площею 6,4846 га (а.с. 20 т. 1)..

Відтак, господарський суд встановив, що з урахуванням предмету потенційних позовних вимог, у випадку задоволення позову у даній справі, у ТОВ "АР ПЛЮС" може виникнути обов`язок повернути майно ТОВ "АГРОБІТЕКС".

Господарський суд бере до уваги, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Судом при вирішенні заяви позивача про забезпечення позову встановлено, що у період до набрання чинності рішенням суду у справі № 910/12402/22 про стягнення з ТОВ "АГРОБІТЕКС" значної грошової суми останній передав належне йому майно до статутного капіталу ТОВ "АР ПЛЮС" (у статутному капіталі якого частка ТОВ "АГРОБІТЕКС" складала 97,56 відсотків), а тому такі дії можуть вказувати на недобросовісне ставлення відповідача-1 до його зобов`язань, які виникли на підставі рішення суду у справі № 910/12402/22.

Також суд встановив, що згідно з наданими Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом у власності ТОВ "АР ПЛЮС" перебувають:

земельна ділянка, площею 6,0395 га, кадастровий номер :12:003:007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 207;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 8193 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Васильківка, вул. Будівельників, 60, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 14034 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Письменне, вул. Паркова, 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 16828 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Васильківка, вул. Будівельників, 129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07.

З метою забезпечення позову заявник просить суд вжити заходи шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу-2.

У випадку арешту майна таке майно залишається у власності боржника і знерухомлюються з метою недопущення виведення активів боржника й уникнення виконання судового рішення у майбутньому, такий захід може бути скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу-2, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача-2 реалізувати вказане майно третім особам.

Подібні за своїм змістом висновки щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України, викладені у постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 915/373/20 та від 03.12.2021 у справі № 910/4777/21, а також від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18 і від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20 (щодо аналогічних за змістом положень Цивільного процесуального кодексу України).

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Оцінивши фактичні обставини справи, суд вважає, що доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача-2 є обґрунтованими, оскільки такий вид забезпечення позову по-перше, спроможний забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову; по-друге, є адекватним, оскільки цілком відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається; по-третє, вказаний захід забезпечення позову, в разі його вжиття судом, не порушуватиме прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; по-четверте, невжиття судом зазначеного заходу забезпечення позову може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, що є недопустимим, зважаючи на вищевикладену позицію ЄСПЛ.

До того ж накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборона вчиняти певні дії щодо цього майна не завдасть шкоди та збитків відповідачу-2, не позбавить його прав на володіння та користування його нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача-2 реалізувати вказане майно третім особам. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Немає підстав вважати, що застосування заявлених заходів забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача-2 чи третіх осіб, оскільки нерухоме майно залишається у володінні та користуванні відповідача-2, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини майна, якої стосується спір. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 911/1111/20.

Беручи до уваги усе викладене у сукупності, господарський суд вважає, що запропоновані заходи забезпечення позову є адекватними та цілком співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки: наявний прямий зв`язок між зазначеними заходами забезпечення позову і предметом спору (стягнення грошових коштів); вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та у разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду, тоді як невжиття зазначених заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Запропоновані заходи не позбавляють відповідача-2 права власності на його майно, але попереджають дії відповідача-2 щодо зменшення кількості майна. Арешт майна не призведе до погіршення фінансового стану відповідача-2 та не спричинить припинення господарської діяльності, але виключно обмежить право неконтрольованого розпорядження коштами та майном. Заходи забезпечення позову попереджають ймовірні дії відповідача-2 щодо штучного зменшення активів з метою ухилення від виконання зобов`язань; будуть стимулювати відповідача-2 до виконання зобов`язань належним чином; не спричинять виникнення збитків у відповідача-2, оскільки арешт накладається виключно в межах суми боргу.

Відтак, заявлені заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними та співмірними позовним вимогам, а вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав учасників справи, що відповідає правовій природі забезпечення позову.

Заходи зустрічного забезпечення господарський суд станом на 11.08.2023 вважає за доцільне не застосовувати.

Керуючись ст. ст. 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТИТАН" про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке зареєстроване на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "АР ПЛЮС" (52600, Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище міського типу Васильківка, вул. Будівельників, будинок 129; ідентифікаційний код 43089291):

- земельну ділянку, площею 6,0395 га, кадастровий номер :12:003:007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 207;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 8193 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Васильківка, вул. Будівельників, 60, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 14034 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Письменне, вул. Паркова, 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07;

- нерухоме майно, яким є комплекс, загальною площею 16828 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, смт. Васильківка, вул. Будівельників, 129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 07.

Заходи зустрічного забезпечення не застосовувати.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТИТАН" (37600, Полтавська область, Миргородський район, місто Миргород, вул. Гоголя, будинок 45, приміщення 1, офіс 11; ідентифікаційний код 43969219).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "АР ПЛЮС" (52600, Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище міського типу Васильківка, вул. Будівельників, будинок 129; ідентифікаційний код 43089291)

Ухвала як виконавчий документ підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина 1 статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (11.08.2023) та підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її прийняття, тобто до 12.08.2026.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (частина 4 статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя С.А. Дупляк