ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" серпня 2023 р. Cправа № 902/739/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 29 834,64 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 29 834,64 грн. заборгованості за кредитним договором, з якої 15 000,00 грн - заборгованість по тілу кредита та 14 834,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2023 справу розподілено судді Маслію І.В.

Відповідно до частин 6, 7 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судом було здійснено запит до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 .

15.06.2023 до суду від Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради надійшов лист №04/00/011/33027 від 09.06.2023 в якому повідомлено, що в Реєстрі міської територіальної громади відсутня інформація стосовно реєстрації місця проживання громадянки ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 6, 7 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судом було здійснено запит до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 .

20.06.2023 року до суду від Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області надійшов лист №0501.13-4059/05.3-23 від 20.06.2023 року із змісту якого вбачається, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 22.06.2023 відкрито провадження у справі №902/739/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву. Крім того, даною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування інформації по карті № НОМЕР_1 , виданої АТ КБ "Приват Банк".

Ухвала про відкриття провадження у справі від 22.06.2023 направлена позивачу та АТ КБ "Приват Банк" на адреси електронної пошти.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 22.06.2023, направлена на адресу відповідача зазначену в позовній заяві та в листі Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області: вул. Українська, буд 66а, м. Вінниця, 21000. Конверт з ухвалою повернувся до суду 21.07.2023 з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

У визначений судом строк витребувана інформація від АТ КБ "Приват Банк" та відзив відповідача на позовну заяву до суду не надійшли.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

23 липня 2020 року між Фізичною особою-підприємцем Тітаренко Тетяною Володимирівною (відповідач, в договорі Позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (позивач, в договорі Кредитодавець) укладено Договір про надання фінансового кредиту № 061095-ВН1-001 (далі Договір), відповідно до п. 1 якого Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. (далі - Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник приймає та зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, та інші передбачені Договором платежі, на умовах, визначених цим Договором.

Кредит надається Позичальнику для придбання товарів (робіт, послуг) здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої, незабороненої законом, діяльності. Строк кредиту: 16 тижнів. Процента ставка: в день 0,87519390, фіксована. Загальний розмір наданого Кредиту: 15 000,00 грн. Термін дії Договору: до 12.11.2020 р. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту : 24 560,00 грн. (п. 3.- 8. Договору).

Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів (п. 9. Договору).

Позичальник зобов`язаний, зокрема, надати Кредитодавцю усі необхідні документи для укладення Договору та достовірну інформацію щодо себе, свого фінансового стану. Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити Проценти за користування кредитом та інші платежі передбачені Договором до закінчення терміну його дії (п. 14.2. Договору).

Кредитодавець зобов`язаний, зокрема, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладення Договору надати Кредит шляхом безготівкового перерахування суми Кредиту (можливо перерахування суми Кредиту декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок з використанням реквізитів платіжної картки відкритий на ім`я Позичальника або по реквізитам рахунку відкритий на ім`я Позичальника, або шляхом отримання Позичальником грошових коштів готівкою через касу банку чи небанківської фінансової установи, що є партнерами Кредитодавця (п. 15.2).

Позичальник підтверджує, що: - отримав від Кредитодавця до укладення Договору в письмовій формі інформацію вказану в ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, всю інформацію про умови кредитування; - інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані Кредитодавцем виходячи із обраних Позичальником умов кредитування; - Позичальником отримано всі пояснення, необхідні для оцінки умов отримання Кредиту та наслідків невиконання Позичальником зобов`язань за цим Договором; Підписання Позичальником цього Договору є підтвердженням, в тому числі, того, що Позичальник до укладення Договору отримав в письмовій формі інформацію, вказану вище, а також один з оригіналів Договору одразу після його підписання. Позичальник не має права відступати або іншим чином передавати будь-які із своїх прав, передавати обов`язки або переводити борг за Договором без попередньої письмової згоди Кредитодавця. Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу (п. 17. - 20. Договору).

Закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов Договору та невиконання Договору, яке мало місце під час дії Договору (п. 26. Договору).

На виконання умов договору 23.07.2020р. позивач видав відповідачу Кредит у розмірі 15 000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується: - витягом з анкети клієнта; - квитанцією платіжної системи ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) № 247465640 від 23.07.2020р.; - довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) від 04.05.2023р.

Видача Кредиту відповідачу здійснювалась позивачем через партнера - ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY), з яким укладено Договір № 41084239_14/12/17 від 14.12.2017р. про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21 від 20.11.2014р.

Як зазначено позивачем в позовній заяві Позичальник зобов`язаний був повернути Кредит та сплатити Проценти за користування Кредитом згідно Графіка платежів зазначеного в п.10 Договору до 12.11.2020. Строки виконання зобов`язань за Договором Сторонами не переносились. На день написання позовної заяви відповідач не здійснив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості, чим порушив свої зобов`язання, встановлені Кредитним договором.

Відповідно до Розрахунку заборгованості, станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про надання кредиту № 061095-ВН1-001 складає - 29 834,64 грн., з яких:

- заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 15 000,00 грн;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 14 834,64 грн.

Дані обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 10.11.2020 діяльність Тітаренко Тетяни Володимирівни, як Фізичної особи - підприємця є припиненою на підставі власного рішення.

Разом з тим, з огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що» припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язав пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, оскільки основне зобов`язання за Договором не припинилося.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13 передбачено, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з відповідного реєстру) зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати; фізична особа-підприємець відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

До таких же висновків дійшла і Велика палата Верховного суду в постанові від 05.06.2018 по справа № 338/180/17. Зокрема в цій же постанові Велика палата Верховного суду дійшла висновку, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 20 ГПК України, даний спір є підсудним саме господарському суду, що крім іншого підтверджується і судовою практикою, а саме постановою Великої палати Верховного суду від 05.06.2018 по справі № 338/180/17.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують надання позивачем, на виконання умов договору, відповідачу позики в розмірі 15 000,00 грн, а отже, позивач свій обов`язок за договором виконав у повному обсязі та належним чином. Отримання кредитних коштів відповідачем не заперечено.

Однак, за доводами позивача, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення отриманих коштів у строки встановлені договором, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по кредиту у розмірі 15 000,00 грн станом на 01.06.2023.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем кредитних коштів та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредиту підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 15 000,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частина 3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).

У п. 5 Договору визначена фіксована процента ставка - 0,87519390% в день, а в п. 9 Договору сторони визначили, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту.

Крім того, п. 26 Договору визначено, що закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов Договору та невиконання Договору, яке мало місце під час дії Договору.

Враховуючи порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором, позивачем нараховано заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 14 834,64 грн, користуючись обумовленим сторонами правом нараховувати відсотки.

Доказів повної сплати відсотків по кредиту відповідачем суду не надано. Строк виконання всіх зобов`язань за позовними вимогами є таким, що настав.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Таким чином, факт порушення відповідачем умов Договору кредитування судом встановлено зібраними у справі доказами.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, ) 15 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 14 834,64 грн - заборгованості по процентам та 2 147,20 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію повного судового рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ,

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 22 серпня 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу АДРЕСА_1