ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023м. ХарківСправа № 922/1566/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД» (Україна, 07442, Київська обл., Броварський р-н, селище міського типу Велика Димерка, вулиця Броварська, будинок 152, ідентифікаційний код особи 39369112)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД» з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та просить суд про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 80 206,64 грн та штрафу - 40 103,32 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу № 275/12вр від 24.12.2014.

Ухвалою від 25.04.2023 було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

02.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями на заявлені позовні вимоги (вх. 10996), клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх. 10997), клопотання про витребування оригіналів видаткових накладних (вх. 10998) та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (вх. 10999).

Відповідач зазначав, що відповідно до ч.6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. ФОП Мельник Г.В. ставить під сумнів наявність у позивача викладених документів, тому відповідач просить суд витребувати оригінали письмових доказів у ТОВ «ФЛАГМАН СІФУД», а саме: оригінали всіх видаткових накладних долучених позивачем до позовної заяви. Після надання позивачем оригіналів даних документів, долучити їх до матеріалів справи до вирішення питання по клопотанню про призначення почеркознавчої та технічної експертизи.

Відповідач вважає, що оригінали видаткових накладних які будуть надані позивачем є нікчемними в частині підписів та печаток від імені ФОП Мельник Г.В. У той же час викладене може бути додатково підтверджено лише через їх експертизу. Враховуючи відсутність у суду та сторін по справі спеціальних знань щодо визначення факту підробки підпису на документі на підставі якого відбувається стягнення заборгованості, що має вирішальне значення по справі, виникла необхідність у призначенні почеркознавчої експертизи проведення, якої доручити експерту, тому відповідач просить суд призначити почеркознавчу та технічну експертизу по справі № 922/1566/23, на вирішення експерта поставити наступне питання:

А) Видаткові накладні, долучені до позовної заяви підписані власноручно підписом позивача та відповідача або підписані з використанням факсимільного відтворення підпису?

Б) Чи виконаний підпис на видаткових накладних, долучених до позовної заяви напроти ФОП Мельник Г.В. даним ФОП або іншою особою?

В) Чи є відтиск печатки з написом ФОП Мельник Г.В. на видаткових накладних, долучених до позовної заяви, ідентичним відтиску печатки з написом ФОП Мельник Г.В. на договорі, долученому до позовної заяви?

Ухвалою від 04.05.2023 суд призначив справу № 922/1566/23 до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, задовольнив клопотання відповідача про витребування доказів, витребував оригінали письмових доказів у ТОВ «ФЛАГМАН СІФУД», а саме: оригінали всіх видаткових накладних долучених позивачем до позовної заяви, прийняв до розгляду клопотання про призначення експертизи по справі до розгляду в підготовчому засіданні.

23.05.2023 до суду надійшла заява позивача (вх. 12909), в якій висловлено заперечення проти клопотання відповідача про призначення у справі експертизи та надано оригінали витребуваних видаткових накладних, а також копії додаткових видаткових накладних на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог.

Також, позивач просив суд провести підготовче засідання без участі його представника.

У призначене на 29.05.2023 підготовче засідання представники сторін не з`явилися.

Ухвалою від 29.05.2023 було відкладено підготовче засідання у справі на 12 червня 2023 року о 10:40, зобов`язано позивача надати до суду письмові пояснення ким були підписані видаткові накладні - особисто відповідачем чи його представником, а якщо представником - то на підставі яких уповноважуючих документів, зобов`язано відповідача надати до суду письмові пояснення з приводу печаток, які ним використовувалися під час виконання договору (чи відповідають відтиски печаток на договорі та на видаткових накладних тим, які використовувалися відповідачем), зобов`язано відповідача з`явитися в призначене підготовче засідання.

07.06.2023 від позивача надійшли письмові пояснення по справі та документи на виконання ухвали суду від 29.05.2023.

У призначене на 12.06.2023 підготовче засідання учасники справи своїх представників не направили, відповідач вимоги ухвали суду від 29.05.2023 не виконав.

Ухвалою від 12.06.2023 підготовче засідання було відкладено на 03 липня 2023 року о 12:00, зобов`язано відповідача виконати вимог ухвали суду від 29.05.2023, зобов`язано відповідача надати до суду письмові пояснення з приводу печаток, які ним використовувалися під час виконання договору (чи відповідають відтиски печаток на договорі та на видаткових накладних тим, які використовувалися відповідачем), явку відповідача в підготовчому засіданні визнано обов`язковою та зобов`язати відповідача з`явитися в призначене підготовче засідання, попереджено відповідача, що у разі невиконання вимог суду та ухилення від участі в розгляді клопотання щодо призначення експертизи, суд може залишити таке клопотання без розгляду, а також може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

20.06.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку з тим, що ФОП Мельник Г.В. на даний час перебуває за межами території України, у зв`язку з чим не може забезпечити свою явку у судове засідання, у т.ч. в порядку відеоконференції.

Також, від відповідача за вх. 15789 на виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 29 травня 2023 року, 12 червня 2023 року надійшло повідомлення, в якому зазначається:

1. ФОП Мельник Г.В. не підписувала видаткові накладні долучені позивачем до позовної заяви

2. У ФОП Мельник Г.В. відсутній представник у якого б були наявні документально підтверджені повноваження на підписання будь-яких документів, у т.ч. видаткових накладних долучених позивачем до позовної заяви.

3. ФОП Мельник Г.В. підтверджує факт ідентичності її підпису та печатки з підписом та печаткою наявною на договорі долученому позивачем до позовної заяви.

4. ФОП Мельник Г.В. не проставляла печатки на видаткових накладних долучених позивачем до позовної заяви, у зв`язку з чим відтиски даних печаток не належать, не здійснені ФОП Мельник Г. та не є її волевиявленням. У зв`язку з вказаним данні відтиски печаток мають ознаки підробки.

У призначене на 03.07.2023 підготовче засідання сторони своїх представників не направили.

Ухвалою від 03.07.2023 було відкладено підготовче засідання на 24 липня 2023 року об 11:00; зобов`язано відповідача з`явитися у наступне підготовче засідання із підготовленими для призначення експертизи зразками підписів та для відібрання підписів у судовому засіданні; надати до суду інформацію та зразки усіх печаток, які використовувалися ФОП МЕЛЬНИК Г.В. в господарській діяльності в час виконання зобов`язань за укладеним сторонами договором; явку відповідача в підготовчому засіданні визнано обов`язковою та зобов`язано відповідача з`явитися в призначене підготовче засідання; попереджено відповідача, що у разі невиконання вимог суду та ухилення від участі в розгляді клопотання щодо призначення експертизи, зборі матеріалів необхідних для проведення експертизи, суд може відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи або залишити таке клопотання без розгляду, а також може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

У призначене на 24.07.2023 підготовче засідання учасники справи своїх представників знову не направили. Відповідач вимоги ухвали суду від 03.07.2023 не виконав.

Ухвалою від 24.07.2023 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.08.2023 р. о 12:00.

У призначене на 14.08.2023 судове засідання з розгляду справи по суті учасники справи не з`явилися.

Позивачем було подано клопотання (вх. 21314 від 10.08.2023) про розгляд справи без участі його представника за наявними матеріалами справи.

Також, в матеріалах справи міститься клопотання відповідача (вх. 15792 від 20.06.2023) про розгляд справи без його участі.

Належне повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи по суті підтверджується поштовим відправленням ухвали № 044 та наявною в Діловодстві спеціалізованого суду довідкою про доставку електронного листа одержувачу ФОП Мельник Ганні Володимирівні в її Електронний кабінет (документ доставлено до Електронного кабінету: 25.07.23 10:51).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД» та ФОП МЕЛЬНИК ГАННОЮ ВОЛОДИМИРІВНОЮ було укладено Договір купівлі-продажу № 275/12вр від 24.12.2014, за умовами якого ПРОДАВЕЦЬ на протязі терміну дії чинного ДОГОВОРУ зобов`язується передавати у власність а ПОКУПЕЦЬ зобов`язується приймати Товар та сплачувати його вартість у порядку і на умовах визначених цим ДОГОВОРОМ. Найменування, асортимент, кількість і вартість Товару визначаються відповідною видатковою накладною, яка є невід`ємною частиною даного ДОГОВОРУ.

Даний ДОГОВІР укладено на невизначений строк Сторона, яка бажає розірвати цей ДОГОВІР повинна письмово сповістити про таке іншу сторону за 30 діб до моменту такого розірвання (п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість Товару визначається сумарною вартістю переданого Товару згідно відповідних видаткових накладних на протязі всього терміну дії даного ДОГОВОРУ.

Згідно п. 4.3 Договору ПОКУПЕЦЬ зобов`язується повністю сплатити вартість отриманого Товару на поточний рахунок ПРОДАВЦЯ протягом 14 календарних днів з моменту підписання відповідної видаткової накладної.

На підставі Договору і згідно видаткових накладних № 0190396 від 19.01.2022 р., № 0190397 від 19.01.2022 р., № 0190494 від 19.01.2022 р., № 0330042 віл 02.02.2022 р., № 0330043 від 02.02.2022 р., № 0330044 від 02.02.2022 р., № 0330686 від 02.02.2022 р., № 0330996 від 02.02.2022 р., № 0330997 від 02.02.2022 р., № 0330099 від 02.02.2022 р., № 0470100 від 16.02.2022 р., № 0470101 від 16.02.2022 р., № 0470371 від 16.02.2022 р., № 0470372 від 16.02.2022 р., № 0470373 від 16.02.2022 р., № 0470374 від 16.02.2022 р., № 0470390 від 16.02.2022 р., № 0470391 від 16.02.2022 р., № 0480207 від 17.02.2022 р., № 0540438 від 23.02.2022 р., № 0540439 від 23.02.2022 р., № 0540440 від 23.02.2022 р., № 0540441 від 23.02.2022 р., № 0540442 від 23.02.2022 р., № 0540466 від 23.02.2022 р., № 0540467 від 23.02.2022 р. Позивач відвантажив Відповідачу товар на загальну суму 102 440.10 грн.

Однак, відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар, у результаті чого у відповідача існує заборгованість перед позивачем в розмірі 80.206.64 грн.

За умовами п. 4.5 Договору у випадку порушення ПОКУПЦЕМ п. 4.3 чинного ДОГОВОРУ більше ніж на 25 (двадцять п`ять) календарних днів ПОКУПЕЦЬ сплачує ПРОДАВЦЕВІ штраф в розмірі 50 % (п`ятдесят відсотків) несплаченої вартості переданого ПОКУПЦЕВІ Товару.

Враховуючи прострочення виконання зобов`язання та умови п. 4.5 Договору позивачем було нараховано відповідачу штраф у розмірі 40103,32 грн.

Дослідивши відзив відповідача судом встановлено, що заперечення відповідача стосуються достовірності підписів його (його представника) та печаток на видаткових накладних, складених на виконання договору. В той же час, із копії Договору та видаткових накладних є очевидним, що печатки покупця значно відрізняються, що в свою чергу не виключає можливість використання покупцем декількох різних печаток, а тому існує необхідність в уточненні належності відповідачу печаток, які використовувалися при підписанні документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ст. 42 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 43 ГПК України).

Враховуючи, що вирішення питання щодо призначення експертизи по справі потребує додаткових відомостей та участі особи, яка заперечує належність їй підписів на документах, суд зобов`язував відповідача з`явитися у призначене підготовче засідання із підготовленими для призначення експертизи зразками підписів та для відібрання підписів у судовому засіданні. Також, суд зобов`язував відповідача надати до суду інформацію та зразки усіх печаток, які ним використовувалися в господарській діяльності в час виконання зобов`язань за укладеним сторонами договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Також, суд попередив відповідача, що згідно ч. 4 ст. 102 ГПК України у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Оскільки відповідач не виконав вимоги ухвали суду від 03.07.2023, не надав до суду зразки підписів, не надав інформацію та зразки усіх печаток, які використовувалися ФОП МЕЛЬНИК Г.В. в господарській діяльності в час виконання зобов`язань за укладеним сторонами договором, у суду були відсутні підстави для задоволення клопотання про призначення експертизи, оскільки призначення такої експертизи за відсутності необхідних матеріалів для її провадження матиме наслідком лише безпідставне зупинення провадження у справі та затягування вирішення спору.

Враховуючи ухилення відповідача справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів та взагалі від участі в експертизі, що перешкоджало її проведенню, суд визнає необґрунтованим та недоведеними твердження відповідача про неналежність йому підписів та печаток на долучених позивачем до матеріалів справи видаткових накладних.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З долучених до матеріалів справи доказів (а саме видаткових накладних № 0190396 від 19.01.2022 р., № 0190397 від 19.01.2022 р., № 0190494 від 19.01.2022 р., № 0330042 віл 02.02.2022 р., № 0330043 від 02.02.2022 р., № 0330044 від 02.02.2022 р., № 0330686 від 02.02.2022 р., № 0330996 від 02.02.2022 р., № 0330997 від 02.02.2022 р., № 0330099 від 02.02.2022 р., № 0470100 від 16.02.2022 р., № 0470101 від 16.02.2022 р., № 0470371 від 16.02.2022 р., № 0470372 від 16.02.2022 р., № 0470373 від 16.02.2022 р., № 0470374 від 16.02.2022 р., № 0470390 від 16.02.2022 р., № 0470391 від 16.02.2022 р., № 0480207 від 17.02.2022 р., № 0540438 від 23.02.2022 р., № 0540439 від 23.02.2022 р., № 0540440 від 23.02.2022 р., № 0540441 від 23.02.2022 р., № 0540442 від 23.02.2022 р., № 0540466 від 23.02.2022 р., № 0540467 від 23.02.2022 р.) судом встановлено, що позивачем було належним чином виконано зобов`язання за Договором поставки. Вказані видаткові накладні містять підписи та печатки відповідача, належність яких останньому не спростовано.

Таким чином, відповідачем не було спростовано факт належного постачання товару позивачем та не надано доказів належного виконання зобов`язання з оплати вартості отриманого товару, а тому суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 80 206,64 грн за поставлений товар.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами п. 4.5 Договору у випадку порушення ПОКУПЦЕМ п. 4.3 чинного ДОГОВОРУ більше ніж на 25 (двадцять п`ять) календарних днів ПОКУПЕЦЬ сплачує ПРОДАВЦЕВІ штраф в розмірі 50 % (п`ятдесят відсотків) несплаченої вартості переданого ПОКУПЦЕВІ Товару.

Перевіривши розрахунок штрафу в розмірі 40103.32 грн, суд визнає його обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого у відзиві на позовну заяву клопотання про застосування до нарахування пені наслідків спливу строків позовної давності, оскільки в даній справі позивачем не заявлялися до стягнення штрафні санкції у формі пені та строки позовної давності на час карантину були продовжені.

Щодо припинення підприємницької діяльності відповідача суд зазначає наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі, оскільки з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем. Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі № 338/180/17.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Вказаний правовий висновок знайшов своє відображення і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. по справі № 910/8729/18.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами Договору, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАН СІФУД» (Україна, 07442, Київська обл., Броварський р-н, селище міського типу Велика Димерка, вулиця Броварська, будинок 152, ідентифікаційний код особи 39369112) заборгованість в розмірі 80 206,64 грн, штраф - 40 103,32 грн та 2 684,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "15" серпня 2023 р.

Суддя Л.С. Лаврова