ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2023 р. Справа №914/3113/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.,

при секретарі судового засідання Гілевич С.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Суксіної Ольги Валеріївни від 12.07.2023

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.06.2023 (повний текст додаткового рішення складено 28.06.23, суддя Стороженко О.Ф.)

у справі № 914/3113/22

за позовом Фізичної особи підприємця Суксіної Ольги Валеріївни, м. Київ

до відповідача Фізичної особи підприємця Петоняна Оганеса Арменовича, м. Львів

про визнання недійсним повідомлення про розірвання договору оренди та внесення змін до договору

за участю представників сторін:

віл позивача Горлатий О.В. ( в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

від відповідача Горбаєнко А.С.

8 червня 2023 Господарським судом Львівської області було ухвалено рішення у справі №914/3113/22, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни (далі ФОП Суксіна О.В.), заявлених до Фізичної особи-підприємця Петоняна Оганеса Арменовича (далі ФОП Петонян О.А.) про визнання недійсним повідомлення про розірвання договору оренди та внесення змін до договору.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 22.06.2023 у даній справі заяву ФОП Петоняна О.А. задоволено; з ФОП Суксіної О.В. на користь ФОП Петоняна О.А. стягнуто 40469,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачка, не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, оскаржила його в апеляційному порядку. Як на підставу для скасування вказаного судового рішення позивач покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки, на переконання скаржниці, судом не було досліджено реальності вказаних витрат та не враховано необхідності і неминучості спірних судових витрат. Позивач зазначає, що заявлений до відшкодування відповідачем розмір судових витрат є явно завищеним і не відповідає критерію реальності, з огляду на незначну складність даного спору, підготування представником відповідача лише відзиву на позов та одного клопотання, а також участі в п`яти судових засіданнях. На думку позивачки, співмірними зі складністю справи, ціною позову та виконаною роботою адвоката, розумними та обґрунтованими є витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Відповідач подав письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких заперечив доводи апелянта та зазначив, що скаржником в тексті апеляційної скарги не зазначено жодного арґументу на спростування обсягів наданих адвокатом послуг, часу, затраченого на їх надання, та ціни однієї години роботи адвоката; разом з тим, апелянтом не наведено в чому полягає незаконність та необґрунтованість додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 22.06.2023 у даній справі.

Процесуальний хід розгляду даної справи відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду; за клопотанням представника позивача розгляд апеляційної скарги відбувався в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

В дане судове засідання в приміщення суду прибула представниця відповідача, представник позивача вийшов на зв`язок із судом в режимі відеоконференції. Представники сторін, що прибули в судове засідання, підтримали свої доводи, міркування та заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у поясненнях на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 08.06.2023 в ході судових дебатів представниками сторін було заявлено клопотання про розподіл судових витрат.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2023 у даній справі, суд призначив заяви представників сторін про розподіл судових витрат до розгляду в судовому засіданні на 22.06.2023.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання вимог вказаної правової норми, адвокатом відповідача 12.06.2023 до суду першої інстанції було подано заяву про ухвалення додаткового рішення до якої долучено докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, представницею відповідача було подано договір про надання правничої допомоги; доручення від 31.12.2022; акт наданих послуг на суму 40469,00 грн. з описом наданих послуг та часом, затраченим адвокатом на їх надання; звіт виконаної роботи; звіт по табелю обліку робочого часу; рапорт клієнту;зведення за проектом та рахунок на оплату наданих послуг.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач своїм правом, визначеним ч. 5 ст. 126 ГПК України, не скористався, жодних заперечень на заяву представника відповідача суду першої інстанції не подав.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в два етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

В розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

Отже, розглянувши подані представницею відповідача докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, з врахуванням відсутності жодних заперечень на подану заяву, Господарським судом Львівської області 22.06.2023 прийнято додаткове рішення у даній справі, яким задоволено заяву ФОП Петоняна О.А. та стягнуто з ФОП Суксіної О.В. на користь відповідача 40469,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача в судове засідання 22.06.2023 не з`явився, проте судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач та її представник були повідомлені про час та місце розгляду заяви про розподіл судових витрат, оскільки копія рішення, в якому була визначена дата судового засідання для розгляду заяв про розподіл судових витрат, була скерована на їх електронні адреси 21.06.2023. Відтак, позивач не був позбавлений права та можливості подати суду заяву про зменшення розміру судових витрат, заявлених до стягнення відповідачем.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора і відповідача-1 та скасування оскаржуваного рішення, оскільки таке ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржників.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.06.2023 у справі № 914/3113/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Суксіної Ольги Валеріївни без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 23.08.2023.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік