УХВАЛА

м. Київ

11.08.2023Справа № 910/11345/23

Суддя Господарського суду міста Києва Турчин С.О., розглянувши

заяву Фізичної особи-підприємця Ликової Олександри Михайлівни

про забезпечення позову

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Ликової Олександри Михайлівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛАН СИСТЕМС"

про стягнення 355828,99 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Ликова Олександра Михайлівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛАН СИСТЕМС" про стягнення 355828,99 грн заборгованості, з яких: 260000,00 грн - сума боргу, 83562,69 грн - інфляційне збільшення, 12266,30 грн -3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг від 02.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 вказану позовну заяву залишено без руху.

25.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі №910/11345/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

10.08.2023 позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Положеннями ч.1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛАН СИСТЕМС", які обліковуються на рахунках у банках або інших фінансових установах, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, та на транспортний засіб Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛАН СИСТЕМС" (), а саме - MERCEDES-BENZ GLS 350, рік випуску - 2019, VIN - НОМЕР_1 , в межах суми позову - 355 828,99 грн.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст.136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

За обґрунтуваннями заявника, позовні вимоги у цій справі стосуються стягнення заборгованості (грошових коштів) на користь позивача, а відтак виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач фінансову можливість для виконання рішення суду.

Також позивач вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи існує потреба в накладенні арешту на транспортний засіб, зареєстрованого за відповідачем. Так, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав у відповідача відсутнє нерухоме майно та земельні ділянки, а наявність грошових коштів, що обліковуються на рахунках у банках або інших фінансових установах встановити наразі неможливо, оскільки така інформація становить банківську таємницю.

Згідно із відповіддю ГСЦ МВС на адвокатський запит представника позивача, станом на 18.07.2023 за відповідачем зареєстровано транспортні засоби - TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, рік випуску - 2020, № шасі - НОМЕР_2 ; MERCEDES-BENZ GLS 350, рік випуску - 2019, № кузова - НОМЕР_1 .

Також позивач звертає увагу на те, що на платформі AUTO.RIA розміщено оголошення про продаж транспортних засобів, а саме: - MERCEDES-BENZ GLS 350, рік випуску - 2019, VIN - НОМЕР_1 , номерні знаки не відображаються; - TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, рік випуску - 2020, VIN - НОМЕР_2 , номерні знаки не відображаються. Оскільки, на переконання позивача, такі дії відповідача спрямовані на відчуження майна, на яке можна було б звернути стягнення у разі задоволення позовних вимог позивача, з урахуванням принципу співмірності позовних вимог та заходів забезпечення позову, існує потреба у накладенні арешту на транспортний засіб відповідача, а саме - MERCEDES-BENZ GLS 350, рік випуску - 2019, VIN - НОМЕР_3 .

Дослідивши заяву та надаючи оцінку за правилами статті 86 ГПК України наданим заявником доказам та наведеним заявником обставинам у сукупності, суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання певних дій, а діють виключно як засіб забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.

Так, одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини. Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Окрім того, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід зазначити, що гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Як зазначено вище, статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. При цьому частина четверта статті 137 ГПК України визначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Судом враховано, що статтею 136 ГПК України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, за замістом частини 2 статті 136 ГПК України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звертається позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Так, предметом позову, який позивач мав намір подати у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 355828,99 грн.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем шляхом накладення арешту на грошові кошти боржника, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що може утруднити виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Наведена правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у cправі № 905/448/22.

Судом також враховано, що згідно із матеріалів справи відповідач тривалий час (з грудня 2021 року) не здійснює оплату заборгованості за надані послуги.

Адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

За встановлених обставин, обраний заявником вид забезпечення позову - накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛАН СИСТЕМС" відповідає вимогам процесуального законодавства, у тому числі щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (стягнення заборгованості), доведеності обставин щодо ймовірного утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

У свою чергу, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештовані кошти фактично перебувають у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним, оскільки цим забезпечено ефективний захист прав та законних інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, та враховуючи можливе виведення або зняття коштів з рахунків відповідача під час розгляду справи, що ускладнить або унеможливить ефективний захист прав позивача та виконання майбутнього рішення суду. Таке забезпечення буде сприяти відновленню порушеного права позивача.

За таких обставин заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛАН СИСТЕМС", які обліковуються на рахунках у банках або інших фінансових установах, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом є обґрунтованою та підлягає задоволенню у цій частині.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб відповідача, а саме - MERCEDES-BENZ GLS 350, рік випуску - 2019, VIN - НОМЕР_3 , то суд зазначає таке.

Так, можливість накладення арешту на майно в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача щодо того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Втім, частиною четвертою статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

У цьому випадку, накладення арешту на кошти та транспортний засіб відповідача, з урахуванням ціни позову, суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із позовними вимогами, які заявник заявив.

Доводи позивача, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на відчуження майна, суд вважає необґрунтованими, оскільки, з наданих позивачем роздруківок оголошень, розміщених на сайті AUTO.RIA не вбачається, що відповідні оголошення розмістив відповідач, а також дату таких оголошень.

Окрім того, у будь-якому випадку, виставлення на продаж рухомого майна щодо якого відсутній спір між сторонами, не свідчать про існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про стягнення грошових коштів, як і не свідчать про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні заяви в частині вжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на транспортний засіб відповідача - MERCEDES-BENZ GLS 350, рік випуску - 2019, VIN - НОМЕР_3 .

За таких обставин, суд задовольняє заяву Фізичної особи-підприємця Ликової Олександри Михайлівни про забезпечення позову частково.

Керуючись ст. 136, 137, 138, 140, 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Ликової Олександри Михайлівни про забезпечення позову задовольнити частково.

2. З метою забезпечення позову у справі №910/11345/23:

Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛАН СИСТЕМС" (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 12, ідентифікаційний код 33447399), які обліковуються на рахунках у банках або інших фінансових установах, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, в межах суми позову - 355 828,99 грн.

Стягувач: Фізична особа-підприємець Ликова Олександра Михайлівна ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЛАН СИСТЕМС" (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 12, ідентифікаційний код 33447399)

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

5. Строк пред`явлення вказаної ухвали до виконання - до 11.08.2026.

6. Ухвала набирає законної сили 11.08.2023 та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. О. Турчин