ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у поновленні процесуального строку

та повернення заяви про скасування судового наказу

"18" серпня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/265/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Романа Валерійовича, розглянувши

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, 01133, код - 41084239)

до Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" б/н від 22.02.2023 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича заборгованості в розмірі 235200,01 грн, що нарахована в зв`язку з неналежним виконанням боржником умов договору про надання кредиту №084333-КС-005 від 29.08.2021, що складається з 90000,00 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 131700,01 грн - суми прострочених платежів по процентах та 13500,00 грн - за комісією.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 вказану заяву розподілено судді Нешик О.С.

28.02.2023 року судом видано судовий наказ, відповідно якого стягнуто з Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" 235 200,01 грн заборгованості та 268,40 грн судового збору.

Згідно зі ст. 156 ГПК України на адресу боржника, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було надіслано копію судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 ГПК України судовий наказ набрав законної сили 04.04.2023 року та був надісланий на адресу стягувача - 10.04.2023 року.

14.08.2023 року до суду від Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича надійшла заява (б/н від 08.08.2023 року) (вх.канц. №01-34/7479/23 від 14.08.2023 року) про поновлення строку та скасування судового наказу у справі № 902/265/23.

В обґрунтування поданої заяви, боржник зазначає, що не отримував копію наказу від 28.02.2023 року та про існування даного наказу дізнався 21.06.2023 року з сайту "Єдиний реєстр судових рішень".

Враховуючи викладене, боржник просить суд поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу та скасувати наказ від 28.02.2023 року у справі № 902/265/23.

Також, 14.06.2023 року від Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича надійшла заява (вх.канц. №01-34/7476/23 від 14.08.2023 року) про скасування судового наказу у справі № 902/265/23, яка мотивована періодичним погашенням заборгованості та не відповідністю стягнутої суми розміру кредитних зобов`язань.

Розглянувши заяви про поновлення процесуального строку та про скасування судового наказу у справі № 902/265/23, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частинами 1, 4 статті 156 Господарського процесуального кодексу України, після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу, або рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Відповідно до частин третьої, сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом, для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктами 3 - 5 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2023 року судом видано наказ про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" 235 200,01 грн заборгованості та 268,40 грн судового збору.

На виконання вимог ст. 156 ГПК України боржнику було надіслано копію судового наказу на адресу місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича ( АДРЕСА_1 ).

Дана адреса зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, суд зазначає, що 16.03.2023 року, судовий наказ повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (т. 1 а.с. 51).

Відповідно до ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Таким чином, у розумінні положень частини шостої статті 242 ГПК України судовий наказ вважається врученим боржнику.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно зі статтею 17 Закону в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - ЄДР) щодо юридичної особи мають міститися відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини першої вищезазначеної статті Закону відомості про юридичну особу включаються до ЄДР шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору.

Форми реєстраційних карток, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2011 року № 3178/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 жовтня 2011 року за № 1207/19945, містять поля для зазначення відомостей про місцезнаходження юридичної особи.

ФОП Лисак С.С. не доведено наявності іншої адреси місцезнаходження та необхідності направлення судового наказу на іншу адресу, не використано право для зміни відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не доведено інформації щодо відповідних змін до кредитора.

Зазначена адреса також є незмінною на момент винесення відповідної ухвали, що перевірено судом.

За таких обставин факт неотримання боржником поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав судовий наказ за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.07.2020 у справі №908/3468/13).

Враховуючи наведене, судом вжито достатній обсяг заходів для належного повідомлення боржника про наявність наказного провадження у справі № 902/265/23.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Згідно з ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Окремо суд зазначає, що однією з засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п.11 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За приписами ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому, суд доходить висновку, що тягар доказування викладених у заяві фактів та обов`язок доведення наявності фактичних обставин, котрі підтверджують поважність причин пропуску процесуального строку покладено саме на заявника.

Суд приймає до уваги, що поновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію протягом втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними.

Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

За відсутності доказів на підтвердження поважності обставин щодо не вчинення заявником жодних дій, спрямованих на подання зави про скасування судового наказу, суд вважає, що пропуск процесуальних строків перебуває поза розумним розумінням.

Суд відзначає, що, розглядаючи підстави поновлення строків, Європейський суд з прав людини вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України" та "Трух проти України" (ухвала) від 14.10.2003 року). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Враховуючи наведене процесуальна бездіяльність заявника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

Провівши аналіз наданих заявником документів суд дійшов висновку про те, що наведені обставини в якості підстави для поновлення строку не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, боржник самостійно повідомляє дату ознайомлення із судовим наказом 21.06.2023 року, тобто навіть за самостійно зазначених боржником обставин, строк подачі заяви про скасування судового наказу сплинув 06.07.2023 року.

Отже, відповідну заяву подано до суду 14.08.2023 року з пропуском процесуального строку.

Тому, відсутні правові підстави для поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 158 Господарського процесуального кодексу України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Враховуючи, що боржником без поважних причин пропущено процесуальний строк для подання заяви про скасування судового наказу; судом відмовлено у задоволенні клопотання про його поновлення, заява (б/н від 08.08.2023 року) (вх.канц. №01-34/7476/23 від 14.08.2023 року) про скасування судового наказу у справі № 902/265/23 підлягає поверненню боржнику.

Керуючись ст. ст. 157, 158, 232, 233, 234, 235, 242, 326 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича (б/н від 08.08.2023 року) (вх.канц. №01-34/7479/23 від 14.08.2023 року) про поновлення строку для подачі заяви про скасування Судового наказу Господарського суду Вінницької області від 28.02.2023 року у справі № 902/265/23.

2. Заяву (б/н від 08.08.2023 року) (вх.канц. №01-34/7476/23 від 14.08.2023 року) про скасування Судового наказу Господарського суду Вінницької області від 28.02.2023 року у справі № 902/265/23 повернути Фізичній особі-підприємцю Лисаку Степану Степановичу.

3. Копію заяви представника Фізичної особи-підприємця Лисака Степана Степановича (б/н від 08.08.2023 року) (вх.канц. №01-34/7479/23 від 14.08.2023 року) долучити до примірника ухвали суду, який залишається в матеріалах справи.

4. Примірник ухвали надіслати заявнику та боржнику рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення (боржнику разом з матеріалами заяви (вх.канц. №01-34/7479/23 від 14.08.2023 року) та засобами електронного зв`язку за наступними адресами: стягувачу - , представнику боржника Духоті І.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , боржнику - .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 18.08.2023 року.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - стягувачу (бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, 01133)

3 - боржнику (АДРЕСА_2; АДРЕСА_1 )