ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.2023 Справа №905/2355/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Вовк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод»

про: стягнення 40036,63грн, з яких: основна заборгованість 38315,16грн, пеня 1102,87грн, 3% річних 197,69грн, інфляційні втрати 420,91грн

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (далі ПрАТ «Донецькоблгаз») шляхом надіслання поштового відправлення звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (далі ПрАТ «СКМЗ») про стягнення 40036,63грн, з яких, основна заборгованість 38315,16грн, пеня 1102,87грн, 3% річних 197,69грн, інфляційні втрати 420,91грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за публічним договором розподілу природного газу, до якого відповідач приєднався за заявою-приєднання від 01.01.2016 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги за період з червня 2021 по грудень 2021, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість в розмірі 38315,16грн, що стало підставою для нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат. Вказані суми позивач просить стягнути у судовому порядку, а також відшкодувати витрати по оплаті судового збору в сумі 2270,00грн.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.12.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 14.01.2022 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №905/2355/21, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 10.02.2022 о 12:15 год.

У зв`язку із перебуванням судді Устимової А.М. з 27.01.2022 по 11.02.2022 на лікарняному, судове засідання призначене на 10.02.2022 року о 12:15 год. не відбулось, про що сторони були повідомлені шляхом направлення листа від 08.02.2022 та телефонограм, які містяться у матеріалах справи.

Ухвалою від 14.02.2022 судове засідання у справі призначено на 03.03.2022 о 11:15 год.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України від 01.05.2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Засідання, призначене на 03.03.2022, не відбулося, про що розміщена інформація на офіційному сайті Господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Ухвалою суду від 12.05.2022 внаслідок триваючої широкомасштабної збройною агресії Російської Федерації проти України та введення воєнного стану підготовче засідання у справі відкладено, повідомлено учасників справи, що підготовче засідання у справі №905/2355/21 буде призначене відразу після відновлення можливості безпечного для учасників судового процесу перебування у приміщенні суду при розгляді справи чи встановлення господарським судом наявності технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку. Роз`яснено учасникам справи їх право подавати до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами в порядку частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 05.01.2023 суд встановив учасникам справи у строк п`ятнадцять днів з дати отриманн я ухвали висловити актуальну позицію за предметом позовних вимог, у разі відсутності - суд розглядатиме справу за наявними матеріалами; у строк п`ятнадцять днів з дати отримання ухвали письмово надати інформацію щодо актуальних засобів зв`язку, у разі відсутності суд буде використовувати для повідомлення про хід провадження наявні в матеріалах справи та відкритих джерелах адреси електронної пошти підприємств.

Ухвалою від 27.03.2023 судове засідання у справі призначено на 25.04.2023 о 15:00год.

Розгляд справи відкладався, востаннє на 02.08.2023 о 10:45.

21.06.2023 через підсистему «Електронний суд» від ПрАТ «Донецькоблгаз» надійшла заява, в якій останній просить розглянути справу №905/2355/21 без участі представника підприємства за наявними в матеріалах справи документами в порядку спрощеного позовного провадження; позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання 02.08.2023 не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений шляхом направлення ухвали від 22.06.2023 на адресу електронної пошти підприємства, відправлення отримано 25.06.2023, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, що сформована в системі «Діловодство спеціалізованого суду».

Судом задоволено клопотання ПрАТ «Донецькоблгаз» про розгляд справи без участі представника підприємства.

Представник відповідача у судове засідання 02.08.2023, як і у попередні засідання суду, не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений шляхом направлення ухвали від 22.06.2023 на юридичну адресу останнього, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відправлення повернуто до суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» 12.07.2023.

Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу особи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення цієї особи належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17(П/9901/87/18), а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 19.09.2022 у справі № 916/939/15-г), від 27.02.2023 у справі № 909/548/16 (909/947/20).

Одночасно ухвала суду направлена на адресу електронної пошти відповідача, інформація щодо якої наявна в матеріалах справи. Як свідчить довідка про доставку електронного листа, що сформована в програмі «Діловодство спеціалізованого суду» відправлення не є врученим.

Згідно приписів ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлена відсутність підстав для застосування ч.2 ст.202 ГПК України що передбачає вичерпний перелік випадків, за наслідками настання яких суд повинен відкласти розгляд справи по суті.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст.202 цього Кодексу).

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Приймаючи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про його хід, без виклику уповноважених представників у судове засідання, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 ГПК України.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» з 18.04.2022 запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у віддаленому режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

За об`єктивних обставин, які пов`язані з місцезнаходження суду у м.Харкові, яке постійно знаходиться під ворожими обстрілами, роботою суду дистанційно розгляд справи здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позиція учасників процесу

ПрАТ «Донецькоблгаз» в обґрунтування заявлених вимог зазначило, що 01.01.2016 на підставі заяви-приєднання ПрАТ «СКМЗ» приєдналось до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовими), якому присвоєний персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу 56XO000005L7HU00S. На виконання умов Договору позивач за період з червня 2021 року по грудень 2021 року надав, а відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу, що підтверджується підписаними між сторонами Актами прийому-передачі послуг з розподілу природного газу №285/9 від 30.06.2021, №285/10 від 31.07.2021, №285/11 від 31.08.2021, №285/12 від 30.09.2021, №285/15 від 31.10.2021, №285/16 від 30.11.2021. Споживач здійснив оплату з порушенням умов договору, станом на 09.12.2021 загальна заборгованість ПрАТ «СКМЗ» перед AT «Донецькоблгаз» за послугу з розподілу природного газу складає 38315,16грн.

На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: типового договору на розподіл природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015, заяви-приєднання до умов договору, вимоги-рахунку про сплату заборгованості ПрАТ «СКМЗ» №04-29/2468 від 25.10.2021, листа Краматорського УГГ №04-29/2469 від 25.10.2021, доказів його направлення, актів №285/9 від 30.06.2021, №285/10 від 31.07.2021, №285/11 від 31.08.2021, №285/12 від 30.09.2021, №285/15 від 31.10.2021, №285/16 від 30.11.2021, витягу Журналу реєстрації актів та рахунків виданих споживачам на оплату за розподіл природного газу, платіжних інструкцій з оплати відповідачем послуг з розподілу природного газу за червень-серпень 2021, актів звірки взаємних розрахунків від 08.12.2021, № 314 станом на 15.06.2023, ліцензії на розподіл природного газу, витягів з Статуту та з ЄДР ЮО, ФОП та громадських формувань.

Заявлені вимоги позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статті ст.ст.1, 40 Закону України «Про ринок природного газу», ст. ст. 2, 173, 174, 179; ч.1, 2 ст.193, 230, 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611,625,626,628-629, 633, 634,641,642, ч.1 ст.692, 901-903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

ПрАТ «СКМЗ» у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що на виконання умов договору відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу за період, який вказав позивач в позовній заяві, оплата за період червень серпень 2021 здійснена з порушенням умов договору, наступний період відповідач не розрахувався в зв`язку із складним фінансовим становищем підприємства. Зокрема, стрімке зниження цін на металургійну продукцію на світових ринках у 2019 2020 роках, призвело до суттєвого скорочення обсягів виробництва на підприємствах гірничо-металургійного комплексу в Україні, металургійна галузь у 2019 році втратила від зниження світових цін 23,4 млрд. грн, що призвело до суттєвого зменшення платоспроможного попиту на обладнання, що виготовляється ПрАТ «СКМЗ», зростанню заборгованості по оплаті продукції виготовленої та відвантаженої відповідачем своїм контрагентам. Критично позначились на фінансовому стані підприємства, стало загострення епідеміологічної ситуації у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 та запровадження відповідних карантинних заходів Починаючи з грудня 2019 виробництво фактично зупинено, встановлено дводенний робочий тиждень, більшість працівників звільнено, остаточних розрахунків зі звільненими працівниками через відсутність необхідних коштів не здійснено. Факти відкриття щодо ПрАТ «СКМЗ» численних виконавчих проваджень (в рамках яких арештовано кошти ПрАТ «СКМЗ» на банківських рахунках) підтверджується відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Згідно зі звітом про фінансові результати збиток підприємства за результатами господарської діяльності у 2019 та 2020 роках становив 25 701 000 грн та 31 481 000 грн відповідно.

Одночасно відповідач вказує, що 18.05.2021 складений Акт про припинення (обмеження) газопостачання та опломбування вхідної засувки арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності), в якому зазначено, що припинено (обмежено) газопостачання та опломбовано шляхом закриття вхідної засувки на території ГРП, при цьому, позивач, використовуючи свій монопольний стан на газовому ринку, не надав можливість відповідачу в 2021 році зменшити об`єм розподілу природного газу, який стало можливо зменшити лише у наступному році.

Щодо порядку розрахунку інфляційних нарахувань відповідач вказує, що позивач безпідставно включив до суми позовних вимог інфляційне збільшення за актом за липень 2021,в якому мала місце дефляція, індекс інфляції 99,80%.

На підтвердження висловлених заперечень відповідач надав суду в якості додатків до відзиву належним чином засвідчені копії: акту від 18.05.2021, звітів про фінансові результати за 2019, 2020 роки.

Виклад обставин справи, встановлених судом

Між Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Краматорським УГГ (правонаступником якого є ПрАТ «Донецькоблгаз» у відповідності до п.1.1.5 Статуту підприємства) як Оператором ГРМ, що здійснює розподіл природного газу на підставі ліцензії, та ПрАТ «СКМЗ» як Споживачем шляхом направлення підприємством заяви-приєднання №06311 від 01.01.2016 до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2498 від 30.09.2015 (з відповідними змінами), укладено Договір розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1.1. цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (пункт 1.2.).

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3.).

Цей Договір укладається на невизначений строк (пункт 12.1 Договору).

За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.(п.2.1 Договору).

При цьому, послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача. (п.1.4 Договору).

Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.(п.2.2 Договору).

Згідно п.3.1 Договору Споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником.

У відповідності до вимог ст.6.1 Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.(п.6.2 Договору).

Як передбачено п.6.3 Договору місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.(п.6.4 Договору).

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8 Договору).

Оператор ГРМ має право отримувати від Споживача оплату за цим договором (пп. 1 п. 7.2 Договору), що кореспондується з обов`язком Споживача, визначеним у пп. 1 п.7.4 Договору, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 6.6. Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

За умовами п.8.2 Договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі: подання Споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання. (пп.3 п.9.1 Договору).

Укладення між позивачем та відповідачем цього Договору не заперечується сторонами.

Відповідачу присвоєний персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу 56XO000005L7HU00S.

У заяві - приєднанні зазначений об`єкт, підключений в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, що знаходиться за адресою: м.Краматорськ, вул.Горького (Конрада Гампера),2.

Величина річної замовленої потужності об`єкта Споживача, що є узгодженою, складає 125500,32 м.куб. Сторонами даний факт не оспорюється.

Сторонами договору на підтвердження факту надання послуг розподілу природного газу підписані акти №285/9 від 30.06.2021, №285/10 від 31.07.2021, №285/11 від 31.08.2021, №285/12 від 30.09.2021, №285/15 від 31.10.2021, №285/16 від 30.11.2021, скріплені печатками підприємств. Сума актів є ідентичною та складає 12801,04грн.

Факт надання послуг сторонами не оспорюється.

У змісті позовної заяви позивач зазначає, що акти за жовтень, листопад 2021 передані відповідачу для підписання, що підтверджується даними Журналу реєстрації актів та рахунків виданих споживачам на оплату за розподіл природного газу.

У подальшому, у додаткових письмових поясненнях, які надані суду 21.06.2023, останній вказує на факт підписання актів №285/15 від 31.10.2021, №285/16 від 30.11.2021 з боку відповідача та надає копії означених актів.

У період червень листопад 2021 відповідач здійснив наступні платежі:

- за платіжною інструкцією №56 від 30.07.2021 в сумі 12801,04грн сплачені послуги за червень 2021;

- за платіжною інструкцією №156 від 25.08.2021 в сумі 12801,04грн сплачені послуги за липень 2021;

- за платіжною інструкцією №283 від 12.11.2021 в сумі 12801,04грн сплачені послуги за серпень 2021.

В повному обсязі залишилась не сплаченою заборгованість за період вересень листопад 2021, що відображено у акті звірки розрахунків станом на 15.06.2023, який підписаний позивачем одноособово.

Факт здійснення оплати з порушенням умов договору за червень - серпень 2021 та відсутність оплати за наступний період відповідач у відзиві підтверджує, заборгованість виникла внаслідок складного фінансового стану підприємства.

Одночасно вказує, що 18.05.2021 працівниками позивача складений Акт про припинення (обмеження) газопостачання та опломбування вхідної засувки арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності), за яким припинено (обмежено) газопостачання та опломбовано шляхом закриття вхідної засувки на території ГРП.

ПрАТ «Донецькоблгаз» звернулось до ПрАТ «СКМЗ» з вимогою-рахунком про сплату заборгованості №04-29/2468 від 25.10.2021. В матеріалах справи наявні поштова квитанція та опис вкладення у цінний лист, що підтверджують направлення документу та акту-звірки відповідачу.

Оскільки відповідач грошові кошти за послуги не сплатив, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, поданих запереченнях і поясненнях сторін, проаналізувавши спірні правовідносини, що склалися між сторонами, дослідивши надані в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Приписами статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Аналізуючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами щодо наявності чи відсутності заборгованості за договором розподілу природного газу, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

У абзаці 2 частини першої статті 175 Господарського кодексу України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у відповідності до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частинами першою, третьою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша стаття 173 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Правовідносини, які виникають під час розподілу природного газу між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовані нормами Закону України «Про ринок природного газу», а також положеннями Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, а також постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Згідно умов Закону України «Про ринок природного газу» (пункт 35 частини першої статті 1) розподіл природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Відповідно до частини першої статті 40 цього Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Законом України «Про ринок природного газу» визначено наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, постачальник, споживач.

У справі, що розглядається, ПрАТ «Донецькоблгаз» є Оператором ГРМ, а ПрАТ «СКМЗ» має статус Споживача.

Договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу (пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільної системи).

На підставі укладеного договору розподілу природного газу, як унормовано підпунктами 1, 2 пункту 2 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ: 1) присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника; 2) надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу.

Факт надання послуги розподілу природного газу та обсяги підтверджується підписаними між сторонами у порядку 6.8 Договору Актами №285/9 від 30.06.2021, №285/10 від 31.07.2021, №285/11 від 31.08.2021, №285/12 від 30.09.2021, №285/15 від 31.10.2021, №285/16 від 30.11.2021.

Абзацом першим пункту 9 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем унормовано, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам врегульований положеннями розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, згідно пункту 9.1 якого Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу, у тому числі у разі, зокрема: 3) подання Споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Аналогічна норма щодо підстави обмеження чи припинення розподілу природного газу закріплена в пункті 9.1 Договору.

За змістом пункту 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 5) розірвання договору розподілу природного газу.

Дослідивши зміст Акту від 18.05.2021 про припинення (обмеження) газопостачання та опломбування вхідної засувки арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) суд встановив, що працівниками позивача здійснено опломбування шляхом закриття вхідної засувки на території ГРП за заявою ПрАТ «СКМЗ», яка подана в зв`язку з повіркою ЗВТ.

Тобто, припинення постачання природного газу здійснено з метою здійсненням повірки ЗВТ. Ані доказів розірвання Договору, ані доказів внесення змін до заяви-приєднання щодо вилучення об`єкта споживача відповідач суду не надав. Споживач підтверджує факт надання послуг з розподілу природного газу, після припинення газопостачання здійснював оплату вартості таких послуг.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач повинен був у відповідності до п.6.6 Договору здійснити остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (правовий висновок, що міститься в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі №803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15), відповідно прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг починається з 11 числа місця, наступного за звітним.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 ЦК України).

Таким чином, суд дійшов наступних висновків щодо строку оплати: за актом №285/9 від 30.06.2021 до 12.07.2021 включно (10-11.07 є вихідними днями), №285/10 від 31.07.2021 до 10.08.2021 включно, №285/11 від 31.08.2021 до 10.09.2021 включно, №285/12 від 30.09.2021 до 11.10.2021 включно (10.10 вихідний день), №285/15 від 31.10.2021 до 10.11.2021 включно, №285/16 від 30.11.2021 до 10.12.2021 включно.

За актами №285/9 від 30.06.2021, №285/10 від 31.07.2021, №285/11 від 31.08.2021 оплата здійснена відповідачем у повному обсязі 30.07.2021, 25.08.2021 та 12.11.2021 відповідно.

Суд вказує, що день оплати не включається до періоду прострочення, відповідно має місце прострочення виконання зобов`язання за актом №285/9 за період з 13.07.2021 по 29.07.2021, за актом №285/10 з 11.08.2021 по 24.08.2021, за актом №285/11 з 11.09.2021 по 11.11.2021.

Доказів оплати за актами №285/12 від 30.09.2021, №285/15 від 31.10.2021, №285/16 від 30.11.2021 матеріали справи не містять. У відзиві відповідач підтверджує факт наявності заборгованості.

За розрахунком суду сукупна заборгованість за вересень листопад 2021 складає 38403,12грн (12801,04грн +12801,04грн+12801,04грн), тоді як позивач вказує, що сукупна сума заборгованості, що за вказаний період залишилась не сплаченою, складає 38315,16грн. Зокрема, у розрахунку заборгованості зазначено, що за вересень 2021 заборгованість складає 12713,08 грн, за жовтень - 12801,04грн , за листопад 2021 - 12801,04грн.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч.2 ст.237 ГПК України).

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов`язань з належної оплати наданих послуг та встановленим наявність заборгованості Споживача перед Оператором за Договором в сумі 38315,16грн, як наслідок, позовні вимоги щодо стягнення означеної заборгованості підлягають задоволенню.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі порушення боржником виконання грошового зобов`язання у нього в силу закону за вимогою кредитора виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Враховуючи положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з розрахунку позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сукупній сумі 197,69грн, що нараховані наступним чином на суму 12713,08грн за актом №285/9 від 30.06.2021 за період з 10.07.2021 по 30.07.2021, на суму 12713,08грн за актом №285/10 від 31.07.2021 за період з 10.08.2021 по 25.08.2021, на суму 12713,08грн за актом №285/11 від 31.08.2021 за період з 10.09.2021 по 11.11.2021, на суму 12713,08грн за актом №285/12 від 30.09.2021 за період з 10.10.2021 по 08.12.2021, на суму 12801,04грн за актом №285/15 від 31.10.2021 за період з 10.11.2021 по 08.12.2021.

З огляду на вимоги ст. 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Суд вказує, що позивач невірно визначив періоди нарахування 3%річних щодо початкової та ,за актами, за якими здійснена оплата, кінцевих дат нарахування.

Крім того, за період червень вересень як база нарахування позивачем використовується сума 12713,08грн, що не відповідає сумі актів. Виходячи з приписів ч.2 ст.237 ГПК України, вбачаючи, що сумі визначені позивачем є меншими, ніж вартість послуг за актами, суд використовує суми, що вказані у розрахунку.

Здійснивши за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН розрахунок 3% річних враховуючи строки виконання зобов`язання з оплати наданих послуг та дат оплати, що встановлені судом вище, суд дійшов висновку, що вірним є нарахування на суму 12713,08грн за актом №285/9 від 30.06.2021 за період з 13.07.2021 по 29.07.2021 в сумі 17,76грн, на суму 12713,08грн за актом №285/10 від 31.07.2021 за період з 11.08.2021 по 24.08.2021 в сумі 14,63грн, на суму 12713,08грн за актом №285/11 від 31.08.2021 за період з 11.09.2021 по 11.11.2021 в сумі 64,78грн, на суму 12713,08грн за актом №285/12 від 30.09.2021 за період з 12.10.2021 по 08.12.2021 в сумі 60,60грн, на суму 12801,04грн за актом №285/15 від 31.10.2021 за період з 11.11.2021 по 08.12.2021 в сумі 29,46грн. Сукупна сума 3% річних складає 187,23грн У задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено розрахунок індексу інфляції в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалена постанова від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, яка є більш пізньою у часі у порівнянні з тими правовими позиціями, на які вказує вище скаржник, а, отже, саме цю правову позицію суд касаційної інстанції враховує, та зазначає, що суди попередніх інстанцій при ухвалені оскаржуваних судових рішень враховали висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно з якими сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що останній здійснено позивачем методологічно невірно, оскільки період нарахування визначений у календарних датах.

Здійснивши за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА: ЗАКОН розрахунок інфляційних нарахувань, суд вбачає, що він арифметично здійснений вірно, однак, як слушно посилається відповідач у відзиві, під час підрахунку сукупної суми інфляційних нарахувань позивач інфляційні нарахування за актом №285/10 від 31.07.2021, які є від`ємними внаслідок того, що у серпні 2021 індекс інфляції був 99,8%, позивач помилково враховує як позитивні, чим безпідставно збільшує сукупну суму інфляційних нарахувань.

Всього інфляційні нарахування стягуються в сумі 395,48грн, в іншій частині суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Приписами частини першої статті 230 ГК України унормовано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як визначено нормою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина шоста статті 231 ГК України).

Зі змісту пункту п. 8.2 Договору вбачається, що сторонами узгоджено розмір пені у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення пені за загальну суму 1102,87грн, яка нарахована на суму 12713,08грн за актом №285/9 від 30.06.2021 за період з 10.07.2021 по 30.07.2021, на суму 12713,08грн за актом №285/10 від 31.07.2021 за період з 10.08.2021 по 25.08.2021, на суму 12713,08грн за актом №285/11 від 31.08.2021 за період з 10.09.2021 по 11.11.2021, на суму 12713,08грн за актом №285/12 від 30.09.2021 за період з 10.10.2021 по 08.12.2021, на суму 12801,04грн за актом №285/15 від 31.10.2021 за період з 10.11.2021 по 08.12.2021.

Здійснюючи розрахунок позивач правомірно використовував подвійну облікову ставку Національного банку України, одночасно позивач припустився при здійсненні розрахунку помилок, що є аналогічними помилкам у розрахунку 3% річних.

Здійснивши за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА: ЗАКОН розрахунок пені на заборгованість 12713,08грн за актом №285/9 від 30.06.2021 за період з 13.07.2021 по 29.07.2021 в сумі 91,26грн, на суму 12713,08грн за актом №285/10 від 31.07.2021 за період з 11.08.2021 по 24.08.2021 в сумі 78,02грн, на суму 12713,08грн за актом №285/11 від 31.08.2021 за період з 11.09.2021 по 11.11.2021 в сумі 367,11грн, на суму 12713,08грн за актом №285/12 від 30.09.2021 за період з 12.10.2021 по 08.12.2021 в сумі 343,43грн, на суму 12801,04грн за актом №285/15 від 31.10.2021 за період з 11.11.2021 по 08.12.2021 в сумі 166,94грн. Суд зазначає, що сукупна сума пені, яка належить до стягнення складає 1046,76грн,у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Суд не приймає до уваги позицію відповідача, викладену у відзиві, яка полягає в тому, що складний фінансовий стан підприємства унеможливлює виконання грошового зобов`язання, що, на його думку, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом.

Як встановлено ч.2 ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ст. 6 вказаного Кодексу одним із загальних принципів господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Ст. 42 Господарського кодексу України встановлює, що підприємницькою діяльністю є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно, свобода підприємницької діяльності, у розумінні якої підприємці мають право без обмежень самостійно на власний ризик здійснювати з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, є загальним принципом господарювання, а, отже, господарської діяльності.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.(ч.2 ст.193 Господарського кодексу України).

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. (ст. 617 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як наслідок, зобов`язання з оплати наданих послуг повинні бути виконані в натурі незалежно від фінансового стану боржника. Обставини на які наявне посилання у відзиві є або підставою для зменшення штрафних санкцій на підставі ст. 233 Господарського кодексу України, або для надання відстрочки або розстрочки за рішенням суду. Дані клопотання відповідачем не заявлялись.

Докази на які посилається відповідач стверджуючи, що фінансовий стан підприємства є скрутним, а саме, звіти про фінансові результати, містять інформацію виключно щодо діяльності підприємства у 2019,2020 роках, що не може об`єктивно підтверджувати фінансовий стан підприємства на дату розгляду справи.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з ПрАТ «СКМЗ» на користь ПрАТ «Донецькоблгаз» підлягають основний борг в сумі 38315,16грн, 3%річних в сумі 187,23грн, інфляційні нарахування в сумі 395,48грн, пеня в сумі 1046,76грн, у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, на відповідача покладається судовий збір в сумі 2264,78грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення 40036,63грн, з яких основна заборгованість 38315,16грн, пеня 1102,87грн, 3% річних 197,69грн, інфляційні втрати 420,91грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (адреса місцезнаходження: 84302, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Конрада Гампера, будинок 2; ідентифікаційний код 05763642) на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (адреса місцезнаходження: 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Південна, будинок 1; ідентифікаційний код 03361075) в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (адреса місцезнаходження: 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Південна, будинок 1; ідентифікаційний код 24805642) заборгованість в розмірі 38315,16грн, 3%річних в сумі 187,23грн, інфляційні нарахування в сумі 395,48грн, пеню в сумі 1046,76грн, судовий збір в розмірі 2264,78грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 02.08.2023.

Повний текст рішення складено та підписано 14.08.2023.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова