ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" серпня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/481/23

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Немирівської окружної прокуратури, вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницька область, 22800, код - 02909909, в інтересах держави в особі Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, вул. Героїв Майдану , 4, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 04325957

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС", вул. Героїв Майдану, 69, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 40357718

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД", вул. Героїв Майдану, 63, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 32513287

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027 та ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про витребування земельної ділянки

за участю представників:

прокурора: Гупяк Ольга Василівна, посвідчення № 072228 від 01.03.2023 року

відповідача 2: Гула Андрій Андрійович, паспорт серії НОМЕР_1

позивач, відповідач 1 та треті особи: не з`явились

В С Т А Н О В И В :

06.04.2023 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№ 54/1-1343вих23 від 31.03.2023 року) Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" на користь Липовецької територіальної громади в особі Липовецької міської ради Вінницького району земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1240 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області (на даний час - Липовецької міської ради Вінницької області).

Також, 06.04.2023 року прокурором до суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову (№ 54/1-1345вих23 від 31.03.2023 року) (вх.канц. № 01-48/19/23 від 06.04.2023 року).

Ухвалою суду від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі № 902/481/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.05.2023 року.

Також, даною ухвалою залучено до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Окрім того, судом задоволено заяву прокурора (№ 54/1-1343вих23 від 31.03.2023 року) та витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою суду від 27.04.2023 року відмовлено у задоволенні заяви Немирівської окружної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову.

27.04.2023 року до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вих. №834 від 25.04.2023 року).

27.04.2023 року на електронну адресу суду від представника третьої особи (Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області) на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 0-2-0,6-1942/2-23 від 27.04.2023 року. Додатком до якого додано ряд документів.

28.04.2023 року на електронну адресу суду від представника третьої особи (Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області) надійшли письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог (б/н від 28.04.2023 року), в яких останній просить суд задоволити позов.

04.05.2023 року від Немирівської окружної прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив № 54/1-1834вих-23 від 01.05.2023 року.

04.05.2023 року засобами поштового зв`язку до суду від представника третьої особи (Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області) на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 0-2-0,6-1942/2-23 від 27.04.2023 року. Додатком до якого додано ряд документів.

Ухвалою суду від 17.05.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

07.06.2023 року до суду від представника третьої особи (Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області) надійшло клопотання (б/н від 07.06.2023 року) (вх.канц. № 01-34/5369/23) про долучення до матеріалів справи доказів.

Також, 07.06.2023 року від представника третьої особи (Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області) надійшла заява (б/н від 07.06.2023 року) (вх.канц. № 01-34/5370/23) про проведення судового засідання за його відсутності.

У судовому засіданні 07.06.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.08.2023 року.

Ухвалою суду від 08.06.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

09.08.2023 року на електронну адресу суду від представника третьої особи (ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області) надійшла заява (б/н від 09.08.2023 року) (вх.канц. № 01-34/7348/23), в якій останній просить суд проводити судове засідання за його відсутності, зазначає, що підтримує позицію викладену у письмових поясненнях на позовну заяву в повному обсязі.

09.08.2023 року до суду від представника відповідача 2 надійшла заява (вих. № 375 від 08.08.2023 року), в якій останній просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог у справі № 902/481/23.

У судовому засіданні 09.08.2023 року прийняв участь прокурор та представник відповідача 2. Представники позивача, відповідача 1 та третіх осіб правом участі в судовому засіданні не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна заява представника третьої особи (ГУ Держгеодастру у Вінницькій області) про проведення судового засідання за його відсутності.

Згідно інформації отриманої з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, адресована відповідачу 1 (Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС"), ухвала значиться, що 21.06.2023 року "відправлення вручено за довіреністю".

При цьому інформації отриманої з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, адресована третій особі (Косому А.М.), ухвала значиться, що 13.06.2023 року "відправлення вручено за довіреністю".

Щодо неявки відповідачів суд враховує наступне.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

В обґрунтування підстав заявленого позову прокурор зазначає, про порушення вимог закону при передачі земельної ділянки з державної у приватну власність, зокрема фізичною особою ОСОБА_1 повторно використано право безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки попередньо отримано у приватну власність іншу земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:003:0043 площею 2 га.

28.03.2017 року державним реєстратором Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Кливінською Н.О., на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-4849/15-17-СГ від 23.03.2017, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:003:0043 (номер запису про право власності: 197224674, індексний номер: 34538279 від 30.03.2017).

У подальшому, 25.08.2017 року державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Чубатюк О.Р., на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 222) з кадастровим номером :03:000:1240 (номер запису про право власності: 22065554, індексний номер: 36807259 від 29.08.2017).

Таким чином, на думку прокурора всупереч вимогам ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 повторно використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Власником земельної ділянки площею 2,0000 га із кадастровим номером :03:000:1240, яка вибула із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебували в оренді у ОСОБА_2 , на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017, є ТОВ "УКРЗЕМРЕССУРС", засновником та керівником якого є ОСОБА_3 .

23.09.2017 року державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Чубатюк О.Р., на підставі акту прийняття-передачі та грошової оцінки майна, серія та номер: б/н, виданий 13.09.2017, видавник: узгоджено сторонами, право власності зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС", код ЄРДПОУ 40357718 (номер запису про право власності: 22496634, індексний номер: 37241975 від 25.09.2017).

За твердженнями прокурора, на даний час земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1240 перебуває у фактичному користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "СІМЕКС-АГРО" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД") строком до 31.12.2036.

А отже, спірна земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави.

При цьому, ТОВ "УКРЗЕМРЕССУРС" набуло вказану земельну ділянку в особи, яка не мала права її отримувати та відчужувати, а отже земельна ділянка підлягає витребуванню в ТОВ "УКРЗЕМРЕССУРС" та ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" на користь держави в особі Липовецької територіальної громади.

У відзиві на позовну заяву відповідач 2 (ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД") заперечує проти позову та вважає його безпідставним з огляду на наступне.

01.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн Сімекс-Агро" (перейменовано в ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС" укладено договір оренди землі, предметом якого, крім інших являється і земельна ділянка, яка розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області площею 2,000 га із кадастровим номером :03:000:1240 з терміном оренди на 19 років (термін дії до 31.12.2036 року), який було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, починаючи з 01.11.2017 року, ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" є законним користувачем земельної ділянки та належним чином виконує усі зобов`язання взяті на себе за умовами Договору суборенди, так як на момент укладення договору оренди на зазначену вище земельну ділянку, власником якої являвся ТОВ "УКРЗЕМРЕСУРС".

На момент укладення договору оренди, будь-яких заборон, обмежень чи обтяжень щодо даної земельної ділянки не існувало.

При укладені договору оренди на спірну земельну ділянку ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" не знав що ОСОБА_1 вже скористався правом на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, а держава в особі розпорядника земельної ділянки - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області не перевірила даний факт. Таким чином, за твердженнями відповідача, витребування земельної ділянки у ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД", призведе до припинення договору оренди укладеного, а як наслідок, до порушення прав користування.

Окрім того, відповідач вважає, що прокурором не було дотримано порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Липовецької міської ради, з огляду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Липовецька міськрада не може здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом (т. 1, а.с. 162-167).

У письмових поясненнях Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області підтримує заявлені позовні вимоги та зазначає, що за гр. ОСОБА_1 до прийняття наказу ТУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017 року про надання земельної ділянки у власність, вже було зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Вінницької області площею 2,0000 га (кадастровий номер: 0:03:003:0043), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, в даному випадку має місце факт подвійного набуття гр. ОСОБА_1 земельних ділянок у приватну власність із цільовим призначенням 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, що у свою чергу є порушенням ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України (т. 1, а.с. 185-188).

У відповіді на відзив відповідача 2 (ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД") прокурор зазначає, що доводи викладені у відзиві є необґрунтованими, та зазначає, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстав та ТОВ "УКРЗЕМРЕССУРС" набуло вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати, а отже земельна ділянка підлягає витребуванню (т. 1, а.с. 192-205).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 23.03.2017 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-4849/15-17-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 0:03:003:0043) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області.

28.03.2017 року державним реєстратором Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав» Кливінською Н.О., на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-4849/15-17-СГ від 23.03.2017, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:003:0043 (номер запису про право власності: 197224674, індексний номер: 34538279 від 30.03.2017).

27.07.2017 року наказом Головного управління Держгеокадастру У Вінницькій області № 2-9267/15- 17-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді у ОСОБА_2 , розташовану на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області площею 2,0000 га із кадастровим номером :03:000:1240 для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03).

25.08.2017 року державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Чубатюк О.Р., на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 222) з кадастровим номером :03:000:1240 (номер запису про право власності: 22065554, індексний номер: 36807259 від 29.08.2017).

Таким чином, ОСОБА_1 на час отримання у власність спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1240 (наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2- 9267/15-17-СГ від 27.07.2017 року) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-4849/15-17-СГ від 23.03.2017 року).

23.09.2017 року державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Чубатюк О.Р., на підставі Акту прийняття-передачі та грошової оцінки майна, серія та номер: б/н, виданий 13.09.2017, видавник: узгоджено сторонами, право власності зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС", код ЄРДПОУ 40357718 (номер запису про право власності: 22496634, індексний номер: 37241975 від 25.09.2017 року).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 30.03.2023 року, власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1240 є ТОВ "УКРЗЕМРЕССУРС".

01.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС" (Орендодавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю "СІМЕКС-АГРО" (Орендар) укладено договір оренди землі (т. 1 а.с.48-51).

Відповідно п. 1 Договору Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельні ділянки для вирощування сільськогосподарських культур.

Згідно п. 2 в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 97,4925 га.

Договір укладено на 19 років. Строк дії договору закінчується 31.12.2036 року. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавці про намір продовжити його дію (п. 7 Договору).

За змістом п. 8 Договору орендна плата виплачується орендарем один раз на рік у грошовій формі в розмірі 3 800 (три тисяч вісімсот) гривень за кожен 1 га.

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексу інфляції на момент здійснення платежу (п. 9 Договору).

Орендна плата вноситься за весь рік у строк з 01 вересня по 20 грудня кожного року, шляхом, перерахування коштів на рахунок Орендодавця, за письмовою заявою Орендодавця. Орендар з погодженням з Орендодавцем може перенести термін виплати орендної плати (п. 10 Договору).

Право оренди земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2017 (номер запису про інше речове право: 24139594).

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості (унікальний реєстраційний номер - 201-05553853, дата формування - 23.02.2023), сформованої на підставі Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 17.05.2018 року № 658 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.2018 № 677/32129, вартість земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1240 площею 2 га становить 46 438,64 грн.

Відповідно до витягу № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 22.02.2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2282000:03:000:1240 площею 2 га становить 73 942,81 грн.

З приводу наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави, суд зазначає наступне.

Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, ст. 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Передумовою участі органів та осіб, передбачених статтею 53 ГПК України, в господарському процесі в будь-якій із п`яти форм є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

З 27.05.2021 набули чинності зміни до Земельного кодексу України відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляцїї у сфері земельних відносин" № 1423- IX від 28.04.2021, а саме пунктом 24 розділу X Перехідних положень передбачено, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населеного пункту у межах таких територіальних громад.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 707-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження території територіальних громад Вінницької області" визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Вінницької області згідно з додатком. Згідно з додатком до зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до переліку територіальних громад Вінницької області входить Липовецька територіальна громада з адміністративним центром територіальної громади - м. Липовець, до складу якої увійшла, зокрема, Іваньківська сільська рада Липовецького району.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Липовецька міська рада Вінницької області з огляду на норми чинного законодавства.

Відповідно до висновків викладених у Постанові Верховного Суду України від 16.04.2019 справа №910/3486/18, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначає, що сам факт не звернення до суду уповноваженого суб`єкта з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновку, що процесуальна дієздатність - це здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (стаття 44 ГПК України). У випадку звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави в особі компетентного органу фактичним позивачем є держава, і саме вона набуває процесуальної дієздатності і є учасником справи.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", Немирівською окружною прокуратурою 11.01.2023 року скеровано на адресу Липовецької міської ради лист №54/1-133вих-23, в якому повідомлено про виявлення порушень інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування.

12.01.2023 року Липовецькою міською радою (лист від 12.01.2023 року № 02-42/45) у відповідь на лист окружної прокуратури зазначено про відсутність достатнього фінансування та не здійснення заходів щодо захисту інтересів територіальної громади (т. 1 а.с. 35-38).

Вказане свідчить про неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави, а відтак вбачаються правові підстави щодо звернення прокурора до суду із вказаним позовом з урахуванням положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

На виконання вимог абз.3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", Вінницькою окружною прокуратурою направлено повідомлення (лист №54/1-1335вих-23 від 30.03.2023) про намір звернутися до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Липовецької міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер 2282000:03:000:1240 шляхом її витребування.

Отже, прокурором дотримано вимог закону щодо здійснення представництва при зверненні до суду.

Надаючи правову кваліфікацію предмету спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статей 81, 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Для ведення особистого селянського господарства громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі - не більше 2 гектара (пункт "б" частини першої статті 121 ЗК України).

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті передає у власність або у користування для всіх потреб центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, таким відповідним центральним органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.

28.03.2017 року державним реєстратором Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав» Кливінською Н.О., на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-4849/15-17-СГ від 23.03.2017, за осим А.М. зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:003:0043 (номер запису про право власності: 197224674, індексний номер: 34538279 від 30.03.2017).

25.08.2017 року державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Чубатюк О.Р., на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 222) з кадастровим номером :03:000:1240 (номер запису про право власності: 22065554, індексний номер: 36807259 від 29.08.2017).

Таким чином, Косий А.М. на час отримання у власність спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1240 (наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017 року) скористався своїм правом, передбаченим статтею 116 ЗК України, повторно, тобто з порушенням визначеного земельним законодавством порядку.

Згідно з положеннями статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статті 334 ЦК України, а також положень статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, у тому числі надану у власність в порядку безоплатної приватизації, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація є лише офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення прав на нерухоме майно, проте не є підставою виникнення цивільних прав, зокрема набуття, зміни або припинення прав на нерухоме майно. Сама по собі державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17).

Відповідно до статей 11, 13 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають на підставі юридичних фактів та здійснюються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За системним зв`язком та змістом положень частини першої, пункту "в", частини третьої, четвертої статті 116, частин першої, сьомої, дев`ятої статті 118, частини першої статті 121, статті 122 ЗК України, які визначають право громадян на безоплатне набуття у приватну власність земельних ділянок певного виду використання із земель державної та комунальної власності шляхом приватизації та порядок його реалізації, закон визначає, що така передача здійснюється шляхом прийняття відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах повноважень відповідного рішення і не допускає безоплатної передачі у власність громадян земельних ділянок певного виду використання більш як один раз.

Відповідно прийняття органами виконавчої влади або місцевого самоврядування рішень про таку передачу без додержання вказаних вимог також є недопустимим.

Таким чином, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 1840/3664/18).

Закон пов`язує наявність права на безоплатне набуття у приватну власність земельних ділянок певного виду використання із земель державної та комунальної власності саме з фактом прийняття відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а не з державною реєстрацією речових прав на відповідне майно.

Наведе свідчить про відсутність достатніх правових підстав для видачі Наказу Головного управління Дсржгеокадастру у Вінницькій області №2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017 року, спірна земельна ділянка вибула із власності держави всупереч вимогам закону та волі власника.

Отже, повторне набуття земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1240 ОСОБА_1 у власність у межах норм безоплатної приватизації на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017 року є протиправним.

Таким чином, інтереси держави є порушеними і підлягають судовому захисту.

У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Главою 29 ЦК України визначено такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

ЦК України передбачені засади захисту права власності, зокрема право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України) та від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений, як фактично, тобто повернення його у фактичне володіння, так і у власність цієї особи.

При цьому, у випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні або поновленні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Відповідні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові 28 листопада 2018 року у справа № 504/2864/13-ц.

Враховуючи відчуження права власності на земельну ділянку після протиправної повторної приватизації, належним способом захисту прав та інтересів держави є витребування земельної ділянки у кінцевого набувача.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Таким чином, прокурором правомірно заявлено вимогу про витребування у ТОВ "УКРЗЕМРЕСУРС" земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1240 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області (на даний час - Липовецької міської ради Вінницького району).

З приводу витребування спірної земельної ділянки у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" суд зазначає наступне.

01.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС" (Орендодавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю "СІМЕКС-АГРО" (Орендар) укладено договір оренди землі (т. 1, а.с.48-51).

Згідно п. 2 в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 97,4925 га, зокрема до переліку орендованих земельних ділянок включено спірну земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1240.

Договір укладено на 19 років. Строк дії договору закінчується 31.12.2036 року.

Встановивши підстави для витребування земельної ділянки у неналежного власника - ТОВ "УКРЗЕМРЕСУРС", суд доходить висновку, що наявні також підстави для її витребування від особи, якій спірна земельна ділянка передана в оренду - ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД", яке є незаконним володільцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Орендар земельної ділянки безумовно є її володільцем, а відтак безпосередньо порушує права дійсного її власника.

Правовою підставою для такого витребування у орендаря є ч. 1 ст. 387 ЦК України, яка визначає таке право власника на витребування свого майна від будь-якого незаконного володільця, окрім добросовісного набувача.

Витребування спірної земельної ділянки лише у власника не призведе до припинення незаконного володіння та її повернення у фактичне володіння Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області.

Держаній реєстрації підлягає як право власності, так і похідні від права власності речові права на нерухоме майно. Разом із тим, внесення змін до запису про державну реєстрацію права власності на підставі рішення суду про задоволення віндикаційного позову лише щодо останнього власника ніяким чином не може призвести до зміни чи скасування запису про похідні від права власності речові права на вказане майно, яким розпорядилася особа, яка не мала права цього робити.

Таким чином, повернення земельної ділянки у володіння власника (титульного володільця) в повній мірі не відбувається, якщо існують зареєстровані обмеження щодо володіння таким майном у вигляді запису про похідне від права власності право користування земельною ділянкою, й земельна ділянка не повертається у фактичне володіння з можливістю власника нею як користуватися, так і розпоряджатися.

Право оренди є похідним від права власності, витребування майна у комунальну власність від ТОВ "Укрземресурс" припиняє правомочності відповідача як власника землі та є підставою для витребування земельної ділянки у орендаря ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД".

Аналогічна правова позиція зі схожими правовідносинами викладена у Постанові КЦС ВС від 17.11.2021 у справі № 672/386/20.

Крім того, суд враховує, що позовні вимоги про витребування земельної ділянки в орендаря слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Враховуючи, що судом задоволено первісну вимогу до власника земельної ділянки, держава в особі органу місцевого самоврядування вправі застосовувати інші засоби захисту своїх прав, з метою усунення перешкод у фактичному володінні зе6мельною ділянкою, як складовою права власності.

Тому, суд вважає правомірними вимоги прокурора щодо витребування земельної ділянки у обох відповідачів.

Однак, можливість задоволення позовних вимог залежить від своєчасного звернення до суду у межах строків позовної давності.

09.08.2023 року відповідачем ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" подано заяву про застосування строків позовної давності (вх. №01-34/7358/23), яка мотивована тим, що усі фактичні обставини спору були загальновідомими.

На думку відповідача, прокурор мав можливість дізнатися про порушення інтересів держави ще у 2017 році, причин неможливості звернення до суду прокурором не наведено, тому строк позовної давності пропущено, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 256, частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено обґрунтованість позовних вимог та необхідність судового захисту інтересів держави за позовом прокурора.

До спірних правовідносин застосовується загальний трирічний строк позовної давності (ст. 257 ЦК України).

Початок перебігу строку позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд відхиляє доводи прокурора, що перебіг строків позовної давності починається з моменту коли саме прокурор дізнався про порушення інтересів держави.

Такі доводи суперечать усталеній практиці Верховного Суду, зокрема, і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини (Постанова ВП ВС від 4 грудня 2018 року у справі №910/18560/16).

Велика Палата Верховного Суду вважає, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц та від 22травня 2018 року у справі №469/1203/15-ц).

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач (прокурор, яким подано позов в інтересах держави) повинен також довести той факт, що позивач (орган місцевого самоврядування або інший уповноважений орган у сфері земельних відносин здійснювати захист інтересів держави) не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 57/314-6/526-2012.

Суд також відхиляє доводи прокурора з посиланням на обставини набрання чинності 27.05.2021 року змін до Земельного кодексу України відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляцїї у сфері земельних відносин" № 1423- IX від 28.04.2021, а саме пунктом 24 розділу X Перехідних положень, якими передбачено, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населеного пункту у межах таких територіальних громад.

Прокурор помилково вважав, що строк позовної давності за наведених підстав розпочав перебіг 27.05.2021 року, коли повноваження на розпорядження спірною земельною ділянкою передано до компетенції Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області.

Так, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України).

Тому, прийняття нормативно-правових актів, якими здійснюється делегування повноважень від органів державної влади на користь органів місцевого самоврядування не може впливати на перебіг строків позовної давності.

Більш того, позов в інтересах держави подано прокурором, що свідчить про об`єктивну можливість здійснення представництва також державних органів.

Розміщення у мережі Інтернет відкритої інформації щодо неодноразової приватизації земельних ділянок фізичними особами не спростовує наявність можливості дізнатися про порушення інтересів держави органами держгеокадастру у 2017 році, які володіли правами розпорядження спірною земельною ділянкою на момент повторної приватизації.

Судом враховано, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є офіційними, публічними та загальнодоступними (ст. ст. 1, 3 Закону України "державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

25.08.2017 року державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Чубатюк О.Р., на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9267/15-17-СГ від 27.07.2017, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 222) з кадастровим номером :03:000:1240 (номер запису про право власності: 22065554, індексний номер: 36807259 від 29.08.2017).

Тобто, з моменту державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, яка була протиправно повторно приватизована ОСОБА_1, компетентний орган державної влади міг дізнатися про порушення інтересів держави.

Право оренди земельної ділянки зареєстроване за ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2017 (номер запису про інше речове право: 24139594).

Вимоги про витребування земельної ділянки у орендаря є похідними від вимог про витребування майна у власність, спрямовані на усунення перешкод у користуванні майном, тому відсутні підстави для висновків щодо пропуску строків позовної давності за вимогами до відповідача 2.

Тому, суд доходить висновку, що позивач (орган державної влади) міг дізнатися про порушення своїх прав з 25.08.2017 року.

Таким чином, трирічний строк позовної давності спливав 25.08.2020 року.

Однак, 30.03.2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX, яким внесено зміни до ЦК України.

Згідно п. 12 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України, які вступили у дію 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, перебіг строків позовної давності продовжено на строк дії карантину.

Карантин в Україні встановлено з 12.03.2020 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

23 серпня опублікована та набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України №928, якою продовжено до 31 грудня 2022 року на всій території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Термін дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено лише з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Відповідно до ч. 3 ст. 251 ЦК України, строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч. 1 ст. 5 ЦК України).

На момент набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 року термін позовної давності за вимогами про витребування земельної ділянки у ТОВ "Укрземресурс" не сплинув.

Тому, прокурором при зверненні до суду 03.04.2023 року (т. 1 а.с. 122) пред`явлено позов у межах строків позовної давності, визначених законом.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача про застосування строків позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні обґрунтованих вимог.

З урахуванням досліджених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

За правилами ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках, по 2 684,00 грн з кожного.

Враховуючи відмову судом у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 342,00 грн підлягають залишенню за прокурором.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13-15, 18, 42, 45, 46, 73-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов Немирівської окружної прокуратури (вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницька область, 22800, код - 02909909) в інтересах держави в особі Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Героїв Майдану , 4, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 04325957) задовольнити повністю.

2. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС" (вул. Героїв Майдану, 69, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 40357718) на користь Липовецької територіальної громади в особі Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Героїв Майдану , 4, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 04325957) земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1240 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області (на даний час - Липовецької міської ради Вінницького району).

3. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" (вул. Героїв Майдану, 63, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 32513287) на користь Липовецької територіальної громади в особі Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Героїв Майдану , 4, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 04325957) земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1240 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області (на даний час - Липовецької міської ради Вінницького району).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗЕМРЕСУРС" (вул. Героїв Майдану, 69, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 40357718) на користь Вінницької обласної прокуратури (IBAN UA 0003988 в банку - Державна Казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, отримувач - Вінницька обласна прокуратура, вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050, ) 2 684,00 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" (вул. Героїв Майдану, 63, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, код - 32513287) на користь Вінницької обласної прокуратури (IBAN UA 0003988 в банку - Державна Казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, отримувач - Вінницька обласна прокуратура, вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050, ) 2 684,00 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

6. Видати накази після набранням судовим рішенням законної сили.

7. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 1 342,00 грн - залишити за прокурором.

8. Примірник рішення направити учасникам справи на офіційні електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення, та засобами електронного зв`язку: прокурору - , , позивачу - ; відповідачу 1 - , відповідачу 2 - , , ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області - .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Немирівській окружної прокуратури (вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницька область, 22800)

3 - Липовецькій міській раді Вінницького району Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500)

4 - ТОВ "УКРЗЕМРЕСУРС" (вул. Героїв Майдану, 69, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500; 22500, Вінницька обл., Липовецький р-н, місто Липовець, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ ЛИПКІВСЬКОГО , будинок 4, квартира 1)

5 - ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" (вул. Героїв Майдану, 63, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500)

6 - ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027)

7 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )