ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

16 серпня 2023 року м. ХарківСправа № 922/3624/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши заяву ТОВ "АСТАРТА Т" про забезпечення позову (вх. №3624/23 від 15.08.2023) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТАРТА Т"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП АЛЬТА"
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "АСТАРТА Т" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "НВП АЛЬТА", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 145.800,00 грн, а також судові витрати.

Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача в частині неповернення в повному обсязі попередньої оплати за непоставлений товар на підставі договору поставки, укладеного у спрощений спосіб.

Також ТОВ "АСТАРТА Т" до позовної заяви додано заяву про забезпечення позову (вх. №3624/23 від 15.05.2023), в якій просить суд накласти арешт на майно та грошові кошти ТОВ "НВП АЛЬТА" в межах суми стягнення до вирішення спору по суті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд відмовляє в її задоволенні, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17).

Відповідно до статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже заявник зобов`язаний надати достатні докази, що підтверджують наявність обставин, що є підставою для обґрунтованого припущення, що в разі невжиття заходів до забезпечення позову можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. Наразі це докази, що дають підстави для висновку про те, що ТОВ "НВП АЛЬТА" у випадку невжиття заходів забезпечення позову дійсно не матиме грошових коштів та/або інших активів (майна) достатніх для виконання рішення суду.

Проте цей тягар доказування позивачем не витриманий.

ТОВ "АСТАРТА Т" не надало достатніх належних та допустимих доказів існування зазначених вище обставин. Так, заявником не надано жодних доказів вчинення ТОВ "НВП АЛЬТА" дій, які спеціально чи фактично спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань (економічно необґрунтоване відчуження активів, прийняття невиправданих обтяжень, немотивоване дострокове виконання зобов`язань, укладення фіктивних чи удаваних правочинів, безпідставне перерахування коштів з банківських рахунків, вчинення підозрілих операцій з підвищеним ступенем фінансового ризику тощо).

Фактично подана ТОВ "АСТАРТА Т" заява ґрунтується на бездоказових припущеннях щодо вірогідності можливого в майбутньому ухилення ТОВ "НВП АЛЬТА" від виконання рішення суду про стягнення попередньої оплати за договором поставки, укладеного у спрощений спосіб.

Проте, самі лише не підтверджені доказами твердження заявника про абстрактну вірогідність вчинення боржником тих чи інших дій не є достатньою підставою для необхідного в розумінні частини другої статті 136 ГПК України обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Необґрунтоване припущення не може бути покладене в основу рішення суду, котре за своєю правовою природою є істотним втручанням у господарську діяльність боржника. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постанові від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Посилання ТОВ "АСТАРТА Т" на невиконання ТОВ "НВП АЛЬТА" зобов`язань за договором поставки в розмірі 145.800,00 грн, за відсутності доказів безспірності цих вимог, може свідчити лише про наявність відповідного господарського спору, а не про доведеність факту свідомого уникнення від виконання зобов`язань та/або приховування активів.

При цьому посилання позивача на висновки Верховного Суду у інших справах у застосуванні судами приписів статей 136, 137 ГПК України у розгляді заяв про забезпечення позову суд відхиляє, оскільки оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову суд здійснює у кожній конкретній справі, з урахуванням поданих заявником доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

За таких обставин, оскільки, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно викладеному, керуючись статтями 73-74, 77, 79-80, 136-137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ТОВ "АСТАРТА Т" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвалу підписано 16.08.2023 року.

Суддя Н.С. Добреля