УХВАЛА

м. Київ

21.08.2023Справа № 910/8599/23
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення 65 688,12 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (надалі-відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 65 688,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporatе» №001427/4100/0000125 від 27.12.2022 та внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу «Seat Ibiza», державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №208627794, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування спричинених збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

05.06.2023 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі №910/8599/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

26.06.2023 від МТСБУ надійшла інформації про страхове покриття.

10.07.2023 від представника відповідача надійшов відзив, у якому останні заперечує щодо позову та зазначає, що позовна заява є передчасною, оскільки строк на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та фактичну його виплату не сплив, а спливає лише 29.08.2023. Також відповідачем подано клопотання про продовження розгляду справи на 30 днів від визначеного статтею 248 ГПК України строку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи №910/8599/23 на 30 днів відмовлено, з підстав наведених в ухвалі.

10.08.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення в яких зазначено, що відповідачем було повністю сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 65 688,12 грн, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приписи господарського процесуального закону суд не містять вказівок, щодо обов`язкового розгляду у судовому засіданні заяви про закриття провадження у справі, у зв`язку зі сплатою заборгованості, тому суд вважає за можливе розглянути заяву відповідача в порядку письмового провадження без проведення судового засідання (без повідомлення учасників справи).

Розглянувши заяву відповідача про закриття провадження в справі, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 65 688,12 грн.

Як зазначає відповідач та вбачається з матеріалів справи відповідачем сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 65 688,12, що підтверджується наступними платіжними інструкціями: №18905 від 27.06.2023 на суму 2 000, 00 грн, №18971 від 28.06.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19032 від 29.06.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19092 від 30.06.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19164 від 03.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19210 від 04.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19301 від 05.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19399 від 06.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19495 від 07.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19622 від 10.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19730 від 11.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19841 від 12.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №19936 від 13.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20049 від 14.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20179 від 17.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20362 від 18.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20362 від 19.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20450 від 20.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20532 від 21.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20720 від 24.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20630 від 25.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20778 від 26.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20830 від 27.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20853 від 28.07.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20928 від 01.08.2023 на суму 2 000, 00 грн, №20968 від 02.08.2023 на суму 2 000, 00 грн, №21053 від 03.08.2023 на суму 5 000, 00 грн, №21202 від 04.08.2023 на суму 5 000, 00 грн, №21276 від 07.08.2023 на суму 3 688,12 грн

Отже, оскільки заборгованість по оплаті страхового відшкодування сплачена відповідачем у повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У частині 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Щодо розподілу судових витрат позивача на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Так, у позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору в розмірі 2 147,00 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування обумовлене закінченням дев`яностоденного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к, щодо визначення порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судового тлумачення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стверджує, що законом прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування, свідчить про відсутність обов`язку звернення потерпілого із відповідною заявою до страховика та наявності альтернативного способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування, тому позивач не звертався до відповідача з вимогою про сплату страхового відшкодування, а звернувся з таким позовом безпосередньо до суду.

На переконання суду, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки на вчинення певних дій (звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, строк розгляду даної заяви, строк для здійснення страхової виплати тощо) зумовлені суттю та специфікою страхової діяльності - страховик за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ не являється учасником делікту та фактично на оплатній основі відповідає в певній частині шкоди за вчинення винною особою правопорушення.

Відтак, законодавець, встановлюючи відповідні строки (строк в один рік з дати настання ДТП для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування; 90 днів з моменту одержання заяви для здійснення виплати страхового відшкодування та відповідних документів), мав на меті забезпечити можливість страховику (який, на відміну від страховика за договором КАСКО, не є обізнаним про настання страхового випадку до звернення до нього із заявою про страхове відшкодування та не є суб`єктом правовідносин з виплати потерпілому відшкодування за договором добровільного майнового страхування (КАСКО) перевірити відомості щодо обставин настання страхового випадку (наприклад, перевірити чи не є такий випадок «страховим шахрайством») та перевірити вірність визначеного розміру шкоди.

Отже, за відсутності звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, останнього фактично позбавлено права виконати грошове зобов`язання в добровільному порядку, у випадку чого взагалі відпала б необхідність звернення до суду з даним позовом.

Подача даної позовної заяви до суду зумовлена виключно волевиявленням самого позивача, обравши такий спосіб захисту свого права, як звернення до суду без надання відповідачу можливості виконати своє зобов`язання в добровільному порядку, спираючись на сталу судову практику Верховного Суду, яка, на думку суду, є вкрай несправедливою відносно відповідача, оскільки останнього позбавлено можливості здійснити виплату страхового відшкодування в добровільному порядку та уникнути необхідності сплати судового збору за подання позову до суду.

Суд звертає увагу позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17, відповідно до якої Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1 статті 331 Закону №1961-IV).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Отже, в даному випадку, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у строк встановлений спеціальними нормами чинного законодавства, чим жодним чином не порушував прав позивача на отримання страхового відшкодування, в той час, як позивач, не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування і фактично спору в даній справі не існувало навіть в момент подачі позову до суду.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також суд звертає увагу на те, що зазначене в ч. 9 с. 129 Господарського процесуального кодекс України поняття «вирішення спору» є ширшим поняття прийняття судового рішення по суті, оскільки спір може бути вирішено не тільки в результаті прийняття рішення по суті, а й у випадку задоволення вимог позивача відповідачем, зокрема, сплатою заявленої до стягнення суми, що має наслідком закриття провадження в справі з підстав відсутності предмета спору.

Виходячи із встановлених обставин справи, а саме: подання позивачем позову до суду без попереднього звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та виплата відповідачем страхового відшкодування позивачу в межах передбачених спеціальними нормами чинного законодавства строків, суд дійшов висновку про покладення витрат позивача по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу на позивача.

У зв`язку з перебуванням судді Карабань Я.А. в період з 31.07.2023 по 18.08.2023 у відпустці, питання щодо закриття провадження в справі вирішується в перший робочий день після виходу з відпустки - 21.08.2023.

Керуючись ст. 130, 191, 231, 233, 234, 235, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/8599/23 закрити, в зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань