РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.08.2023Справа № 910/7209/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/7209/23

За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свігруп»

про стягнення 75107,42 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свігруп» (далі - відповідач) про стягнення 75107,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки №440/ВЗЗ-2022 від 19.08.2022, не поставив товар у визначені договором строки, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 75107,42 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 відкрито провадження у справі №910/7209/23 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.06.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03148, м. Київ, вул. Юри Гната, буд. 9.

Втім, ухвала суду була повернута органом поштового зв`язку без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається днем вручення відповідачу ухвали суду в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

За змістом частини 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 05.06.2023 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Разом з цим, у відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім, відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2022 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свігруп» (далі - постачальник) було укладено договір №440/ВЗЗ-2022 (далі - договір) за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до пункту 1.2 договору сторони встановили, що найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в додатку №1 до цього договору. Код ДК 021:2015-15540000-5 Сирні продукти.

Ціна договору складає 25000000 (двадцять п`ять мільйонів) грн. 00 коп (пункт 4.1 договору).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №335 «Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану» договірна ціна на постачання товару, визначається на підставі калькуляції витрат, сформованої постачальником з урахуванням економічних показників його діяльності на момент укладення договору. При цьому під час розрахунку ціни враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати постачальника, пов`язані з виготовленням товару. Погоджена сторонами ціна товару після укладення договору не переглядається (пункти 4.2 та 4.3 договору).

Умовами пункту 5.1 договору сторони погодили, що розрахунки за товар, що поставляється, замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 30 календарних днів або до 10 календарних днів у випадку поставки продовольчого товару вітчизняного виробництва (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 №160 «Щодо забезпечення стабільної роботи виробників продовольства в умовах воєнного стану»), з дати прийняття товару на склад замовника та/або на склади військових частин Національної гвардії України (товароодержувачів), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 14 договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. Постачальник (представник постачальника) завчасно прибуває до замовника для отримання письмової заявки. У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Відповідно до пунктів 6.2 та 6.3 договору передача (приймання - здача) товару здійснюється в пункті відвантаження замовника за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою замовника. Поставка товару здійснюється постачальником власними силами та засобами.

Право власності на товар переходить від постачальника до замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній (пункт 6.7 договору).

Умовами пунктів 8.1 та 8.2 договору сторони дійшли згоди, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором. Постачальник приймає на себе всі ризики, пов`язані з поставкою товару за цим договором, до моменту підписання накладної уповноваженими на це представниками сторін.

Згідно пункту 8.3 договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Пунктом 12.6 договору визначено, що у разі неможливості виконання зобов`язань щодо поставки за даним договором, постачальник зобов`язаний письмово повідомити замовника про обставини, що заважають належному виконанню його обов`язків в строк до 3 (трьох) календарних днів з дати виникнення таких обставин.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», але не довше ніж до 31.12.2022 (пункт 11.1 договору).

19.08.2022 року між сторонами підписано специфікацію до договору №440/ВЗЗ-2022 від 19.08.2022, яка є додатком №1 до даного договору (надалі - специфікація, додаток №1), у якій сторони погодили найменування товару (асортимент) - сир твердий сичужний (виробник Україна), кількість товару - 100000 кг, ціна за одиницю - 250,00 грн та загальну суму у розмірі 25000000,00 грн.

30.09.2022 року позивачем було складено заявку №78/8/2-1661 до договору №440/ВЗЗ-2022 від 19.08.2022, а відповідачем, в особі представника ТОВ «Свігруп» Павліченка В.О. (за довіреністю від 15.09.2022), отримано дану заявку, про що свідчить відмітка про отримання з власноручним підписом уповноваженого представника відповідача.

У вказаній заявці було встановлено місце постачання, кількість товару та дату поставки товару товароодержувачем, зокрема: до 12.10.2022 поставити товар за адресою: м. Київ у кількості 5000 кг; м. Львів у кількості 7000 кг; до 04.10.2022 поставити товар за адресою: м. Харків у кількості 1000 кг та у кількості 2500 кг.

26.10.2022 року позивачем було складено заявку №78/8/2-1838/3 до договору №440/ВЗЗ-2022 від 19.08.2022, а відповідачем, в особі представника ТОВ «Свігруп» Сороки А.А. (за довіреністю від 08.03.2022), отримано дану заявку, про що свідчить відмітка про отримання з власноручним підписом уповноваженого представника відповідача.

Даною заявкою було встановлено місце постачання, кількість товару та дату поставки товару товароодержувачем, зокрема: до 22.11.2022 поставити товар за адресою: м. Київ у кількості 2000 кг; у кількості 5000 кг та у кількості 5000 кг; до 28.11.2022 поставити товар за адресою: м. Вінниця у кількості 2000 кг; м. Львів у кількості 4000 кг; м. Одеса у кількості 3000 кг та м. Запоріжжя у кількості 3000 кг; до 24.11.2022 поставити товар за адресою: м. Дніпро у кількості 3000 кг; до 22.11.2022 поставити товар за адресою: м. Харків у кількості 3000 кг; до 24.11.2022 поставити товар за адресою: м. Павлоград у кількості 5000 кг.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, відповідач поставив позивачу узгоджений товар на загальну суму 14749683,75 грн з порушенням узгоджених строків поставки, про що свідчать видаткові накладні на загальну суму 14749683,75 грн, які підписані сторонами без зауважень та заперечень, а саме: за заявкою №78/8/2-1661 від 30.09.2022 до договору №440/ВЗЗ-2022 від 19.08.2022: видаткова накладна №СГ-0000125 від 17.10.2022 на загальну суму 1250000,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Київ; видаткова накладна №СГ-0000111 від 14.10.2022 на загальну суму 1752606,25 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Львів; видаткова накладна №СГ-0000113 від 14.10.2022 на загальну суму 500155,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Харків; видаткова накладна №СГ-0000112 від 14.10.2022 на загальну суму 1250000,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Харків. За заявкою №78/8/2-1838/3 від 26.10.2022 до договору №440/ВЗЗ-2022 від 19.08.2022: видаткова накладна №СГ-0000354 від 29.11.2022 на загальну суму 500000,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Київ; видаткова накладна №СГ-0000355 від 29.11.2022 на загальну суму 2500000,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Київ; видаткова накладна №СГ-0000356 від 29.11.2022 на загальну суму 1250045,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Київ; видаткова накладна №СГ-0000361 від 02.12.2022 на загальну суму 500000,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Вінниця; видаткова накладна №СГ-0000362 від 02.12.2022 на загальну суму 1000147,50 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Львів; видаткова накладна №СГ-0000363 від 05.12.2022 на загальну суму 750000,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Одеса; видаткова накладна №СГ-0000366 від 05.12.2022 на загальну суму 745740,50 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Запоріжжя; видаткова накладна №СГ-0000364 від 05.12.2022 на загальну суму 750200,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Дніпро; видаткова накладна №СГ-0000339 від 25.11.2022 на загальну суму 750750,00 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Харків; видаткова накладна №СГ-0000365 від 05.12.2022 на загальну суму 1250039,50 грн, у тому числі ПДВ, адреса поставки м. Павлоград.

Враховуючи прострочення відповідачем поставки погодженого сторонами товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальному розмірі 75107,42 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1 договору встановлено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 14 договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. Постачальник (представник постачальника) завчасно прибуває до замовника для отримання письмової заявки. У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Як встановлено судом, на виконання умов пункту 6.1 договору, позивач вручив уповноваженим представникам відповідача заявки №78/8/2-1661 від 30.09.2022 та №78/8/2-1838/3 від 26.10.2022, в яких визначив дати поставки товару товароодержувачу за вказаними адресами та кількість товару.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач допустив прострочення поставки товару, а отже наявні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за порушення строків поставки, а саме: за видатковою накладною №СГ-0000125 від 17.10.2022 прострочення поставки товару склало 4 дні, за видатковою накладною №СГ-0000111 від 14.10.2022 прострочення поставки товару склало 1 день, за видатковою накладною №СГ-0000113 від 14.10.2022 прострочення поставки товару склало 9 днів, за видатковою накладною №СГ-0000112 від 14.10.2022 прострочення поставки товару склало 9 днів, за видатковою накладною №СГ-0000354 від 29.11.2022 прострочення поставки товару склало 6 днів, за видатковою накладною №СГ-0000355 від 29.11.2022 прострочення поставки товару склало 6 днів, за видатковою накладною №СГ-0000356 від 29.11.2022 прострочення поставки товару склало 6 днів, за видатковою накладною №СГ-0000361 від 02.12.2022 прострочення поставки товару склало 3 дня, за видатковою накладною №СГ-0000362 від 02.12.2022 прострочення поставки товару склало 3 дня, за видатковою накладною №СГ-0000363 від 05.12.2022 прострочення поставки товару склало 6 днів, за видатковою накладною №СГ-0000366 від 05.12.2022 прострочення поставки товару склало 6 днів, за видатковою накладною №СГ-0000364 від 05.12.2022 прострочення поставки товару склало 10 днів, за видатковою накладною №СГ-0000339 від 25.11.2022 прострочення поставки товару склало 2 дні, за видатковою накладною №СГ-0000365 від 05.12.2022 прострочення поставки товару склало 10 днів.

Відповідно до ч. 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Для застосування штрафних санкцій відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України необхідною умовою є: віднесення хоча б однієї сторони до суб`єкта господарювання державного сектора економіки; якщо порушення зобов`язання пов`язане з виконанням державного контракту; виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

При цьому у статті 22 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Відповідно до Положення про військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2015 №122, Військова частина є бюджетною неприбутковою установою. Вона веде бухгалтерський облік, у встановленому законодавством порядку подає фінансову, бюджетну, статистичну, податкову на інші звітність (пункту 6 розділу ІІ Положення). Фінансування діяльності військової частини здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом (пункт 1 розділу V Положення).

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для застосування приписів ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України до зобов`язань, які виникли за договором, так як позивач є суб`єктом державного сектора економіки, а виконання договору фінансується за рахунок Державного бюджету України.

В той же час, аналіз частини другої статті 231 Господарського кодексу України свідчить, що визначені нею розміри штрафних санкцій застосовуються лише якщо інше не передбачено законом чи договором.

У даному випадку, сторонами в пункті 8.3 договору узгоджено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Відтак, оскільки відповідач допустив порушення строку поставки товару, йому на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 8.3 договору позивачем правомірно нараховано пеню.

Втім, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не вірно визначено суму на яку має право здійснювати нарахування пені за видатковою накладною №СГ-0000355 від 29.11.2022, так як за умовами заявки №78/8/2-1838/3 від 26.10.2022, зважаючи на встановлені строки і кількість товару, який мав поставлятись, правомірним є нарахування пені лише на суму 1250000,00 грн, а не 2500000 грн, як визначив позивач, та позивачем не вірно застосовано арифметичне округлення.

Так, арифметичне округлення - це математична операція, яка полягає в заміні числа «x» наближеним числом «x1» із меншою кількістю значущих цифр, при цьому число «х1» вибирають так, щоб похибка округлення була якомога меншою.

Отже, застосування арифметичного округлення тягне за собою появу похибки, яка прямо впливає на вірність розрахунків.

За загальним правилом арифметичного округлення, якщо остання цифра у числі - 5 і більше, то після округлення до попереднього числа додається одиниця. А якщо 4 і менше, то ігнорується.

Враховуючи загальні правила застосування такої математичної операції, як арифметичне округлення, суд зауважує, що наведені позивачем у розрахунку пені округлені суми, які будуть примножуватись на кількість днів прострочення в залежності від видаткової накладної, є помилкою, яка штучно збільшує суму на яку буде здійснюватись відповідне нарахування, а тому вірним є округлення саме результату від нарахованої пені.

Отже, розрахунок пені необхідно здійснювати на сталу суму незалежно від кількості знаків після коми, а округленню підлягає фінальний результат розрахунків, в залежності від кількості знаків, що залишилась після коми.

Здійснивши власний перерахунок, суд дійшов висновку про доведеність вимог у розмірі 67607,35 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у вказаному розмірі, в іншій частині цих вимог належить відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підлягають частковому задоволенню.

Згідно з пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 76-80, 129, 178, 202, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свігруп» про стягнення 75107,42 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свігруп» (03148, м. Київ, вулиця Юри Гната, буд. 9; ідентифікаційний код: 44727768) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) пеню у розмірі 67607 (шістдесят сім тисяч шістсот сім) грн 35 коп. та судовий збір у розмірі 2415 (дві тисячі чотириста п`ятнадцять) грн 98 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.08.2023.

Суддя Т.В. Васильченко