РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2023Справа № 910/8399/23
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни

про стягнення 14 220,00 грн

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни про стягнення 14 220,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 465/ВЗЗ-2022 від 07.09.2022, а саме порушенням строку поставки товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути 14 220,00 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2023 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишено без руху.

06.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

29.06.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

24.07.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив та відповідачем у відзиві та запереченнях на відзив, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (позивач, покупець, замовник) та Фізичною особою-підприємцем Семерик Наталією Петрівною (відповідач, постачальник) укладено Договір № 465/ВЗЗ-2022 від 07.09.2022 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити позивачу якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 4.1. договору ціна договору складає 2 400 000,00 грн.

Згідно з п. 5.1. договору розрахунки за товар, що поставляється, замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 30 календарних днів або до 10 календарних днів у випадку поставки продовольчого товару вітчизняного виробництва, з дати прийняття товару на склад Замовника та/або на склади військових частин Національної гвардії України (товароодержувач), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб Постачальника та Замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці Замовника, яка вручається під особистий підпис Постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається Постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу відповідача, зазначену в розділі 14 Договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. Постачальник (представник Постачальника) завчасно прибуває до Замовника для отримання письмової заявки. У випадку корегування інформації яка зазначена в заявці, Замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним.

Також, п. 8.3. Договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці позивача відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % вартості товару, якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів позивач має право в односторонньому порядку відмовитись від цього Договору в повному обсязі.

Відповідно до Додатку №1 до Договору - Специфікації №465/ВЗЗ-2022 від 07.09.2022 (у редакції Додаткової угоди №1 від 22.09.2022) найменування товару (асортимент) - картопля; країна походження товару - Україна; од. виміру та кількість товару 200 000 кг; сума без ПДВ - 2 400 000,00 грн.

Дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що позивач склав, а ОСОБА_2 отримав нарочно Заявку від 12.09.2022 до Договору, в якій визначено найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та дату поставки товару товароодержувачем, про що останній зробив на заявці напис про її отримання.

Постачальник передав, а покупець отримав товари, що підтверджується видатковими накладними №76 від 03.10.2022 на суму 180 000,00 грн, №72 від 04.10.2022 на суму 240 000,00 грн, №74 від 06.10.2022 на суму 120 000,00 грн, №73 від 07.10.2022 на суму 240 000,00 грн; №77 від 07.10.2022 на суму 240 000,00 грн, №75 від 09.10.2022 на суму 240 000,00 грн, №61 від 11.10.2022 на суму 240 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 465/ВЗЗ-2022 від 07.09.2022, а саме порушенням строку поставки товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути 14 220,00 грн пені.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що ним не було порушено умов Договору, оскільки, ОСОБА_2 не мав повноважень на отримання заявки від постачальника та більше того, був звільнений з посади менеджера 05.09.2022, тобто до моменту підписання заявки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та Фізичною особою-підприємцем Семерик Наталією Петрівною укладено Договір № 465/ВЗЗ-2022 від 07.09.2022, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити позивачу якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 6.1. Договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці Замовника, яка вручається під особистий підпис Постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається Постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу відповідача, зазначену в розділі 14 Договору.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом було встановлено, що на виконання умов Договору позивач склав, а ОСОБА_2 отримав нарочно Заявку від 12.09.2022 до Договору, дата отримання 13.09.2022.

Разом з тим, відповідач заперечує обставину отримання ним Заявки від 12.09.2022, оскільки, ОСОБА_2 не був наділений повноваженнями на отримання заявки від постачальника та більше того, був звільнений з посади менеджера 05.09.2022, тобто до моменту підписання заявки.

Так, з наданого позивачем Доручення від 01.09.2022 вбачається, що Фізична особа-підприємець Семерик Наталія Петрівна уповноважила ОСОБА_2 представляти інтереси Довірителя з правом здійснювати від імені Довірителя наступні дії:

- представляти права та особисті інтереси в усіх відповідних органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях, в будь-яких банківських установах України;

- складати, подавати, підписувати та отримувати від мого імені заяви, договори, накладні, довідки, листи, повідомлення, документи, окрім заявок щодо поставки товару пов`язані з діяльністю ФОП Семерик Н.П. ;

- підписання та складання будь-яких накладних пов`язаних зі здачею-прийманням партії Товару за кількістю та якістю, утому числі на право підписувати від іменні ФОП Семерик Н.П. АКТ розбіжностей, а також право на одержання від ФОП Семерик Н.П. претензій щодо якості і кількості Товару.

Крім того, з поданої відповідачем заяви свідка від 08.06.2022 оформленої відповідно до вимог ст. 88 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що Семерик Наталія Петрівна жодного права підпису на отримання заявок щодо поставки продукції в довіреності від 01.09.2022 не надавала; жодної заявки про поставку товару на поштову адресу та офіційну електронну адресу ФОП Семерик Н.П. , яка зазначена в реквізитах договору від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не надходило та уповноваженому представнику не вручалось.

Також, відповідачем надано суду наказ №3 від 05.09.2022 про скасування всіх довіреностей, які видані ОСОБА_2 , з яким останній ознайомлений під підпис. У п. 3 Наказу №3 від 05.09.2022 наказано ОСОБА_2 повідомити всі органи державної влади в тому числі військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України про скасування повноважень на представництво інтересів, у зв`язку з розірванням договору в одностронньому порядку за неналежне його виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє (ч.1 ст. 238 ЦК України).

Згідно ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала (п. 2 ч.1 ст. 248 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не мав повноважень на отримання від позивача Заявки від 12.09.2022, оскільки, Дорученням від 01.09.2022 такі повноваження ОСОБА_2 не надавалися.

Про зазначену обставину був обізнаний і сам позивач, оскільки у нього в наявності було Доручення від 01.09.2022, у якому визначено, що ОСОБА_2 не має права від імені Довірителя складати, подавати, підписувати та отримувати заявки щодо поставки товару пов`язані з діяльністю ФОП Семерик Н.П .

Інших належним доказів на підтвердження факту надання чи надсилання відповідачу Заявки від 12.09.2022, а відповідно і узгодження сторонами строків поставки товару за Договором, матеріали справи № 910/8399/23 не містять.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що правові наслідки, зокрема такі, як сплата неустойки настають у разі порушення зобов`язання, визначеного договором.

Пунктом 8.3. Договору встановлено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці позивача відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % вартості товару, якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.

Відтак, оскільки, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували обставину надання та/або надсилання відповідачу Заявки від 12.09.2022, тобто, не доведено суду узгодження сторонами строку поставки товари, зокрема, обізнаності відповідача стосовно такого строку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення на Фізичну особу-підприємця Семерик Наталію Петрівну відповідальності за порушення умов Договору у вигляді стягнення пені в розмірі 14 220,00 грн та відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева