ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.08.2023 Справа№914/1837/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали заяви (вх.№3195/23 від 15.08.2023)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Лілея»

про забезпечення позову

у справі №914/1837/22

за позовом Державної установи «Інститут патології крові та трансфузійної медицини Національної академії медичних наук України»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Лілея»

про зобов`язання звільнити та повернути об`єкт оренди

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 у справі № 914/1837/22 за позовом Державної установи «Інститут патології крові та трансфузійної медицини Національної академії медичних наук України» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Лілея» про зобов`язання звільнити та повернути об`єкт оренди позовні вимоги задоволено, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Лілея» повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 73,2 м2, що знаходиться за адресою: 79057, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 45.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 рішення Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 у справі №914/1837/22 залишено без змін.

15.08.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява (вх.№3192/23) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 у справі № 914/1837/22.

Разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідачем подано заяву (вх.№3195/23 від 15.08.2023) про забезпечення позову, в якій відповідач просить зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - наказу виданого Господарським судом Львівської області 19.06.2023 у справі №914/1837/22, за виконавчим провадженням №72342279, яке відкрито Державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Гошкович Р.І.

Як вказано у заяві про забезпечення позову, враховуючи те, що відповідачу стали відомі обставини, які мають істотне значення для справи, а саме відпала потреба позивачу в використанні майна для власних потреб, на яку посилався позивач, відповідачем подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому, як зазначає відповідач, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання наказу, а також заборону позивачу вчиняти будь-які дії направлені на виселення відповідача з орендованого приміщення буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи за нововиявленими обставинами.

Також як зазначив відповідач, цей захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів та усуне перешкоди у користуванні орендованим майном.

У заяві про вжиття заходів забезпечення позову вказано, що вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушенню прав відповідача на час перегляду справи у суді, адже у випадку скасування рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1837/22 від 21.02.2023 та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача буде відмовлено, даний виконавчий наказ буде скасовано.

Отже, відповідач вважає, що є достатні підстави для вжиття зазначених заходів забезпечення позову, оскільки викладені вище обставини забезпечення позову та невжиття заходів щодо зупинення виконавчого провадження, можуть порушити та обмежити законні права відповідача.

Відповідно до частин 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, із поданої заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та заяви про забезпечення позову вбачається, що Франківським ВДВС у м. Львові відкрито виконавче провадження №72342279 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 19.06.2023 у справі №914/1837/22.

Втім доказів того, що на час розгляду заяви про забезпечення позову приміщення відповідачем повернуто і Державною установою «Інститут патології крові та трансфузійної медицини Національної академії медичних наук України» чи іншою особою вчиняються дії щодо реалізації чи передачі в оренду приміщення третім особам, матеріали справи не містять.

Поряд з цим слід зазначити, що суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він відмовляє в позові повністю (п. 3 ч.3 статті 333 ГПК України).

За таких обставин, заявником не доведено обставин за яких невжиття таких заходів забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Таким чином, судом не встановлено наявність достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Щодо посилання відповідача на те, що забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення з нього коштів, суд зазначає, що предметом спору у справі №914/1837/22 є зобов`язання звільнити та повернути об`єкт оренди, а не стягнення коштів.

Отже, враховуючи наведені заявником обставини та подані ним докази, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати відповідач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів відповідача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 1 статті 73 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, зважаючи на встановлені судом обставини та подані заявником докази, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову у даній справі не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №914/1837/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.