ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" серпня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/746/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Чорней Ганни Миколаївни, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

до: Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод", вул. Миру, 77, смт Турбів, Липовецький район, Вінницька область, 22513, код - 05474145

про стягнення 208 383,55 грн

В С Т А Н О В И В :

02.06.2023 року на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Чорней Ганни Миколаївни до Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" про стягнення 208 383,55 грн заборгованості, з яких 113 000,00 грн основного боргу, 55 911,78 грн пені, 4 783,15 грн 3% річних та 34 688,62 грн інфляційних втрат за договором про надання послуг № 30-09/21 від 30.09.2021 року.

Ухвалою суду від 07.06.2023 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця Чорней Ганни Миколаївни до Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" про стягнення 208 383,55 грн заборгованості за договором про надання послуг № 30-09/21 від 30.09.2021 року залишено без руху.

16.06.2023 року до суду від представника Фізичної особи-підприємця Чорней Ганни Миколаївни до суду надійшла заява (б/н від 16.06.2023 року) (вх.канц. № 01-34/5675/23) про усунення недоліків до позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.06.2023 року відкрито провадження у справі № 902/746/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

Встановлено сторонам строк для вчинення процесуальних дій до 21.07.2023 року.

Суд зазначає, що відповідачу ухвалу суду надіслано засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою місцезнаходження.

Як вбачається з відомостей з веб-ресурсу АТ "Укрпошта", адресована відповідачу ухвала від 21.06.2023 року, "вручено за довіреністю 27.06.2023 року".

Ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси

Отже, сторін завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України, повідомлено про наявність позовного провадження у справі.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (Рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи отримання сторонами ухвали суду про відкриття провадження у справі, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, з огляду на наявність доказів завчасного її отримання, суд вирішив розглянути справу за наявними доказами.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення між Фізичною особою-підприємцем Чорней Ганною Миколаївною та Приватним акціонерним товариством "Турбівський каоліновий завод" договору про надання послуг № 30-09/21 від 30.09.2021 року.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг № 30-09/21 від 30.09.2021 року, в частині оплати наданих послуг з перевезення вантажів, утворилась заборгованість.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 113 000,00 грн основного боргу, 55 911,78 грн пені, 4 783,15 грн 3% річних та 34 688,62 грн інфляційних втрат за договором про надання послуг № 30-09/21 від 30.09.2021 року.

Матеріали справи не містять відзиву або іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, 30.09.2021 року між Приватним акціонерним товариством "Турбівський каоліновий завод" (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Чорней Ганною Миколаївною (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 30-09/21.

Відповідно п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується на власний ризик за плату відповідно до умов цього договору передбачену ст. 2 цього договору надати послуги (послуги), а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її.

Предметом надання послуги є перевезення сировини із промскладу кар`єру с. Пляхова до промскладу заводу смт. Турбів (п. 3.1 Договору).

Кількісні характеристики предмету надання послуги є орієнтовний обсяг робіт (п. 3.2 Договору).

Згідно п. 3.3.1 Договору перевезення вантажів виконується згідно заявок Замовника, транспортом Виконавця.

Кількість і об`єм виконаних виконавцем робіт Замовнику встановлюється у одиниці виміру - тонна та визначається зважувальним методом (п. 3.5 Договору).

Послуги по перевезенню виконуються транспортними засобами Виконавця (п. 4.1 Договору).

Відповідно п. 5.1 Договору вартість послуг передбачених п. 3.1. Договору становить 130 000,00 грн без ПДВ за 1 тонну вантажу.

Вартість послуг визначається сторонами за фактом їх виконання кожного календарного місяця та фіксується в актах про виконання робіт (п. 5.3 Договору).

Виконання оформляється Актом виконаних робіт (наданих послуг) (Акт) (п. 5.4 Договору).

Виконавець зобов`язаний зокрема вчасно та якісно надавати послуги зазначені в п.п.2.1. Договору (п. 6.1.1 Договору).

При цьому, Замовник згідно п. 6.2.2 Договору повинен сплачувати послуги на умовах і в порядку передбаченому цим Договором.

Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань по договору відповідно до чинного законодавства України (п. 8.1 Договору).

Відповідно п. 11.1 договір вступає в силу з дня підписання та діє до 31.12.2021 року і може бути пролонгований на один рік.

На виконання умов укладеного договору позивачем надано послуги з перевезення вантажів.

Відповідно до підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків від №2 від 28.12.2021 року за період з 01.12.2021 року та станом на 28.12.2021 року, залишок заборгованості ПАТ "Турбівський каоліновий завод" перед ФОП Чорней Г.М. за надання послуг з перевезення вантажів складає 113 000,00 грн. Зазначений акт міститься в матеріалах справи.

У зв`язку з несплатою наданих послуг, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 113 000,00 грн основного боргу, 55 911,78 грн пені, 4 783,15 грн 3% річних та 34 688,62 грн інфляційних втрат за договором про надання послуг № 30-09/21 від 30.09.2021 року.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем послуг відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за надані послуги.

Суд вважає наданий позивачем акт звірки розрахунків вірогідним доказом, так як на підставі ст. ст. 76-79 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зазначені норми свідчать, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень саме відповідними, вищевказаними, наданими саме цією стороною доказами.

Враховуючи викладене, акт звірки розрахунків є належним письмовим доказом, яким сторона може підтверджувати обставини, на які вона посилається у позові (Постанова КГС ВС від 07 липня 2021 року у справі № 916/2620/20).

Також, відповідачем на підтвердження наявність даної заборгованості шляхом проведення часткового розрахунку 13.01.2022року та 21.02.2022 року.

Судом встановлено, що згідно картки рахунку № 361 станом на 28.02.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 103 000,00 грн.

Оскільки, 13.01.2022року та 21.02.2022 року відповідачем здійснено часткову оплату за надані послуги в загальній сумі 10 000,00 грн, в підтвердження чого до матеріалів справи додано заключну виписку по особовому рахунку за період з 01.01.2022 року по 31.03.2022 року.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 103 000,00 грн заборгованості за договором про надання послуг № 30-09/21 від 30.09.2021 року правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

При цьому, у задоволенні вимог про стягнення 10 000,00 грн основного боргу, слід відмовити, як заявлених безпідставно.

Крім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення 4 783,15 грн 3% річних та 34 688,62 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України.

В той же час, детально досліджуючи наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановлено наявність помилок при здійснені їх нарахування.

Зокрема, положення Договору надання послуг №30-09/21 від 30.09.2021 року не містять строку розрахунків з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт (надання послуг), відповідні акти у матеріалах справи відсутні, наявність заборгованості підтверджено іншими належними доказами (актом звірки та випискою про частковий розрахунок).

В силу п. 11.1 даний Договір вступає в силу з дня підписання та діє до 31.12.2021 року і може бути пролонгований на 1 рік.

Таким чином, прострочення проведення розрахунків мало місце починаючи з 01.01.2022 року.

Тому, судом самостійно визначено періоди нарахування інфляційних втрат відсотків річних, у межах предмету позову та часткових оплат в сумі 10 000,00 грн, а саме 13.01.2022 року - 5 000,00 грн та 21.02.2022 року.

Отже, нарахування штрафних санкцій слід обчислювати за період з 01.01.2022 року по 26.05.2023 року по кожній сумі залишку заборгованості окремо:

- з 01.01.2022 по 12.01.2023 року на суму 113 000,00 грн;

- з 13.01.2022 року по 20.02.2022 року на суму 108 000,00 грн;

- з 21.02.2022 року по 26.05.2023 року на суму 103 000,00 грн.

Відтак, судом обчислено суми інфляційних втрат у наступних розмірах:

- з 01.01.2022 по 12.01.2023 року на суму 113 000,00 грн - 0,00 грн;

- з 13.01.2022 року по 20.02.2022 року на суму 108 000,00 грн - 3 154,46 грн;

- з 21.02.2022 року по 26.05.2023 року на суму 103 000,00 грн - 28 452,46 грн.

Отже, вірним розміром інфляційних втрат є 31 606,92 грн.

Тому, вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у розмірі 31 606,92 грн, котрий обчислено судом; одночасно суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 3 081,70 грн інфляційних втрат.

Також, судом обчислено суми 3% річних у наступних розмірах:

- з 01.01.2022 по 12.01.2023 року на суму 113 000,00 грн, 3% річних 111,45 грн;

- з 13.01.2022 року по 20.02.2022 року на суму 108 000,00 грн, 3% річних 346,19 грн;

- з 21.02.2022 року по 26.05.2023 року на суму 103 000,00 грн, 3% річних 3 894,25 грн.

Тобто, вимоги про стягнення 3% підлягають задоволенню у розмірі 4 351,89 грн, котрий обчислено судом. При цьому, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 431,26 грн 3% річних.

Також, судом розглянуто вимогу щодо стягнення 55 911,78 грн пені, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ст. 230 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Зі змісту укладеного між сторонами Договору слідує, що останній не містить умов щодо погодження застосування штрафних санкцій у вигляді пені за порушення виконання зобов`язання щодо оплати товару.

Крім того, термін дії договору обмежено 31.12.2021 року, доказів пролонгування суду не надано, однак позивачем нараховано пеню за межами строку дії договору.

Враховуючи, що між сторонами не укладався відповідний письмовий правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання відповідачем, чинним законодавством України також не встановлено нарахування пені у спірних правовідносинах, вимога позову в частині стягнення пені є безпідставною та необґрунтованою, а тому задоволенню судом не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.03.2018 р. у справі № 910/8153/17.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвал суду відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, 3 % річних та інфляційних втрат в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов Фізичної особи-підприємця Чорней Ганни Миколаївни підлягає задоволенню судом частково, з урахуванням наведених вище мотивів щодо часткової відмови в стягненні боргу, 3 % річних, інфляційних втрат та відмови у стягненні пені в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви (б/н від 26.05.2023 року) згідно платіжної інструкції № 61 від 29.05.2023 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 125,77 грн.

Виходячи з підпунктів 2.1, 2.2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовних заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Таким чином, позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 3 125,75 грн.

Надмірно сплачений судовий збір становить в сумі 0,02 грн, який може бути повернуто позивачу на підставі відповідного клопотання.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2 084,38 грн. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 041,37 грн слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" (вул. Миру, 77, смт Турбів, Липовецький район, Вінницька область, 22513, код - 05474145) на користь Фізичної особи-підприємця Чорней Ганни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) 103 000,00 грн - основного боргу за Договором про надання послуг № 30-09/21 від 30.09.2021 року, 4 351,89 грн - 3 % річних, 31 606,92 грн - інфляційних втрат та 2 084,38 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Чорней Ганни Миколаївни в частині вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" 10 000,00 грн основного боргу, 431,26 грн 3% річних, 3 081,70 інфляційних втрат та 55 911,78 грн пені.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 041,37 грн - залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Примірник рішення направити учасникам справи в електронній формі на офіційні електронні адреси; за їх відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку: представнику позивача адвокату Ткачу Ю.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1; ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідачу - .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 16 серпня 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1)

3 - відповідачу (вул. Миру, 77, смт Турбів, Липовецький район, Вінницька область, 22513)