ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" липня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/630/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Еліткомсервіс (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, буд. 2 Б, )

про стягнення 151567,90 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Пронюк В.Я., адвокат, діє на підставі довіреності

від відповідача: Ковальчук В.В., діє на підставі довіреності

Суть спору: Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Еліткомсервіс про стягнення 151567,90 грн., з яких: 99689,07 грн. основного боргу, 7986,50 грн. 3% річних та 43892,33 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №7811/1920-ТЕ-23 від 08.10.2019 щодо повної та своєчасної оплати за природний газ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 16.03.2023 о 12:00. Судове засідання 16.03.2023 о 12:00 не відбулось у зв`язку з нестабільною роботою підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ), що спричинена кібератакою російської федерації. Ухвалою суду від 22.03.2023 судове засідання призначено на 19.04.2023 об 11:45.

19.04.2023 за вх.№12823/23 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях відповідач вказує, що до позовної заяви належним чином надані акти приймання-передачі природного газу, згідно з яких вбачається, що з грудня 2019 по 30 квітня 2020 року ТОВ Компанія Еліткомсервіс використала газ на суму 1000739,36 грн. - основний борг складає 99689,07 грн. за даними АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, проте з наданих позивачем матеріалів не вбачається детальний розрахунок заборгованості; в додатку 4 міститься розрахунок 3% річних від простроченої суми та інфляційні витрати, але розрахунку заборгованості у цьому та інших додатках не має; ТОВ Компанія Еліткомсервіс не одноразово зверталась до позивача зробити акт звіряння з нарахуваннями та оплатами, але завжди отримували відмову; згідно бухгалтерських даних ТОВ Компанія Еліткомсервіс згідно договору від 08.10.2019 за №1920-ТЕ-23 наявна переплата в сумі 15834,43 грн., а тому відповідач категорично заперечує про існування заборгованості перед позивачем за договором від 08.10.2019 №7811/1920-ТЕ-23.

У судовому засіданні 19.04.2023 судом оголошено перерву до 11.05.2023.

09.05.2023 за вх.№15342/23 до суду від позивача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях позивач вказує:

- позивач звертає увагу, що відповідач заперечує проти позову, але жодним чином не спростовує обставин та правової позиції позивача, викладених за змістом позовної заяви, і доведених позивачем належними та допустимими доказами; пояснення не містить належних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, а також мотивів їх визнання або відхилення;

- позивач зазначає, що в додатку №4 до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, трьох процентів річних та інфляційних втрат (наявний в матеріалах справи), в якому зазначено, зокрема: загальну суму по договору відповідно до актів - 100739,36 грн.; фактичну оплату - 901050,29 грн.; суму основного боргу до стягнення - 99689,07 грн.; 3% річних - 7986,50 грн.; інфляційних втрат - 43892,33 грн.; таким чином, твердження відповідача про відсутність розрахунку заборгованості в додатку №4 до позовної заяви є необґрунтованим та безпідставним;

- позивач повідомляє, що акт звіряння розрахунків за спірним договором постачання природного газу від 08.10.2019 №7811/1920-ТЕ-23 було підготовлено та підписано зі сторони позивача та направлено на адресу відповідача одночасно з поясненнями у справі №916/630/23 та у вказаному акті звіряння розрахунків зазначено всі зарахування платежів за договором №7811/1920-ТЕ-23 за період з 01.10.2019 по 31.03.2023, а також залишок заборгованості на 31.03.2023 у розмірі 99689,07 грн.

11.05.2023 за вх.№15667/23 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях відповідач вказує, що згідно розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних витрат з графи фактична оплата видно нібито, що ТОВ Компанія Еліткомсервіс за спожитий газ в грудні 2019 року почала сплачувати в січні 2020 року, але це не відповідає дійсності; в січні 2020 року ТОВ Компанія Еліткомсервіс сплатила 150444,18 грн., а не 10537,10 грн., окрім того в листопаді та грудні 2019 року відповідачем також було оплачено 67330,90 грн.; з розрахунку на 01.03.2020 сплачено 191277,39 грн., а згідно платіжних документів 353809,45 грн., тобто різниця складає 162532,06 грн.; за даними бухгалтерського обліку за спожитий газ згідно договору №7811/1920-ТЕ-23 ТОВ Компанія Еліткомсервіс розрахувалась в листопаді 2020 року; у зв`язку з тим, що на рахунки компанії накладено арешт виконавчою службою, мешканці будинків сплачують напряму АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, а позивач не врахував усі оплати ТОВ Компанія Еліткомсервіс, у томі числі і мешканців.

У судовому засіданні 11.05.2023 судом оголошено перерву до 31.05.2023 о 15:40.

31.05.2023 за вх.№18126/23 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях відповідач вказує:

- відповідач зазначає, що 15.05.2023 надійшли письмові пояснення позивача з актом звіряння розрахунків за період з 01.10.2019 по 12.05.2021 за договором № 7811/1920-ТЕ-23, проте у вказаному акті вказані не всі платіжні документи;

- відповідач звертає увагу, що за січень 2020 року було сплачено 153680,78 грн., але в акті звіряння розрахунків вказано суму - 10537,10 грн; відповідачем були здійснені платежі в листопаді 2019 року, грудні 2019 року та січні 2020 року на суму - 225749,68 грн.; 05.02.2020 мешканець будинку сплатив 3000 грн., але цей платіж, як і інші платежі мав бути зарахований за дог.№7811/1920-ТЕ-23, але його нема, також відсутні платежі від: 09.02.2020 - 2133,34 грн., 13.02.2020 - 743 грн., 20.02.2020 - 2170 грн.; 27.02.2020 - 2428,63 грн., 27.05.2020 - 301 грн., 03.06.2020 - 3000 грн., 17.06.2020 - 3272,72 грн., 01.07.2020 - 3000 грн., 03.07.2020 - 10856,62 грн., 19.07.2020 - 773,90 грн., 07.12.2020 - 3200 грн., загальна сума платіжок складає - 34879,21 грн.;

- відповідач зауважує, що по договору №7096/18-ТЕ-23 було отримано природний газ на суму 1722796,59 грн., а сплачено з 12.11.2018 по 10.12.2019 - 1727211,90 грн., тобто 4415,31 грн. було переплачено, але позивач продовжує приймати платежі від відповідача та зараховувати на цей договір; якщо взяти всі оплати, то по 31.01.2020 оплата в сумі - 1960187,88 грн., тобто переплата становить 237391,29 грн.

У судовому засіданні 31.05.2023 судом оголошено перерву до 20.06.2023 об 11:50.

14.06.2023 за вх.№19498/23 до суду від позивача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях позивач вказує, що в пункті 5.2 договору №7811/1920-ТЕ-23 зазначено, що сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим; зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але у будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідний коштів на рахунок постачальника; таким чином, посилання відповідача на листи про зарахування коштів та квитанції банку без призначення платежу номер договору не підтверджують факт оплати по спірному договору, що в свою чергу спростовують твердження відповідача про відсутність основної заборгованості.

20.06.2023 за вх.№20281/23 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях відповідач вказує, що отримавши акт звіряння розрахунків за період з 01.10.2019 - 31.03.2023 вбачається нарахування за грудень 2019 року, січень 2020 року, а платежі, які були сплачені відповідачем за цей період відсутні; відповідач також наголошує на пропуск строку позовної давності, а також звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати - заборонено.

У судовому засіданні 20.06.2023 судом оголошено перерву до 13.07.2023 о 12:30. Ухвалою суду від 04.07.2023 судове засідання призначено на 20.07.2023 о 12:30.

19.07.2023 за вх.№24501/23 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях позивач вказує:

- позивач зазначає, що підставою для звернення із позовною заявою до суду у справі №916/630/23 є несвоєчасні розрахунки відповідача за поставлений природний газ за договором від 08.10.2019 №7811/1920-3221-ТЕ-23 та предметом позову є стягнення заборгованості за поставлений природний газ за договором у період з грудня 2019 року по квітень 2020 року, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 1000739,36 грн.; позивач зауважує, що повідомив суд про всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та надано всі докази, які підтверджують такі обставини, жоден із доказів в межах справи №916/630/23 відповідачем не оспорюється, доказів протилежного відповідачем не надано; заявлена заборгованість виникла у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ в період грудень 2019 року - квітень 2020 року;

- позивач звертає увагу, що пунктом 9.3 договору №7811/1920-ТЕ-23 встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років, тому посилання відповідача на пропуск строку позовної давності, на думку позивача, є необґрунтованим;

- позивач наголошує, що постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 передбачає мораторій на нарахування та стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з населення (фізична особа) за житлово-комунальні послуги, в свою чергу, наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем підтверджується договором постачання природного газу від 08.10.2019 №7811/1920-ТЕ-23, укладеним між юридичними особами, відповідно вищезазначена постанова №206 не розповсюджується на правовідносини між позивачем та відповідачем.

20.07.2023 за вх.№24819/23 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях відповідач наголошує на обставинах, які були викладені ним у попередніх письмових поясненнях та вкотре вказує, що позивач не врахував всі платежі, які були сплачені ТОВ Компанія Еліткомсервіс та мешканцями будинків.

У судовому засіданні 20.07.2023 представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні 20.07.2023 представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/630/23 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В судовому засіданні 20.07.2023 господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 20.07.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

08.10.2019 між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія Еліткомсервіс (споживач, відповідач) укладений договір №7811/1920-ТЕ-23 постачання природного газу, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з п.2.1 договору постачальник передає споживачу у жовтні 2019-квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 430 тис.куб.метрів.

Відповідно до п.3.8 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу. В акті приймання-передачі природного газу ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період, також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи.

Згідно з п.3.9.3 договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа, наступного за розрахунковим періодом підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням п.3.8 договору, його фактична ціна та вартість.

За п.3.10 договору постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта.

У відповідності до п.3.11 договору споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.

Згідно з п.4.1, 4.4 договору ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог Положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №293 (із змінами) та інших нормативно-правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України під час виконання компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на компанію відповідно до статті 11 Закону України Про ринок природного газу" (далі - прейскурант). Прейскурант розмішується на офіційному веб-сайті постачальника. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності). У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності підписаних змін. Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг ного транспортування.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 10.3 цього договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з рівнині в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.

За п.5.3 договору оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та а повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору; 3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання. Кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п.5.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1)у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2)у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.

У відповідності до п.п. 7.1, 7.2 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 №256.

Згідно з п.11.1 договору договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В матеріалах справи наявні укладені між сторонами додаткові угоди до договору №9239/1920-ТЕ-23 від 04.10.2019, якими сторони вносили зміни, зокрема, в частині обсягів поставки газу та його вартості, а саме: додаткова угода №1 від 29.10.2019; додаткова угода №2 від 12.11.2019; додаткова угода №3 від 09.12.2019; додаткова угода №4 від 18.12.2019.

Також в матеріалах справи наявні підписані з обох сторін акти приймання-передачі природного газу, за якими позивач передав, а відповідач прийняв природний газ спожитий за період грудня 2019 року - квітня 2020 року, а саме: акт від 31.12.2019 на суму 199461,01 грн.; акт від 31.01.2020 на суму 347818,56 грн.; акт від 29.02.2020 на суму 260709,46 грн.; акт від 31.03.2020 на суму 183469,33 грн.; акт від 30.04.2020 на суму 9281 грн. Всього на суму 1000739,36 грн.

В матеріалах справи наявні надані позивачем відомості щодо операцій по підприємству-відповідача із відображенням рахунків за спірний період та проведених оплат відповідачем, а також наявні виписки банку по рахунку позивача, які додані в електронному вигляді на оптичному диску та завірені ЕЦП, в яких також містяться відомості щодо здійснених відповідачем оплат.

Також в матеріалах справи наявні надані позивачем: розрахунок заборгованості за договором №7811/1920-ТЕ-23 від 08.10.2019; акт звіряння розрахунків між сторонами за період з 01.10.2019-31.03.2023 (підписаний з боку позивача) із зазначенням залишку на користь позивача у розмірі 99689,07 грн.; акт звірки розрахунків між сторонами за період з 01.10.2018-31.12.2019 за договором №7096/18-ТЕ-23 від 08.11.2018 (підписаний з боку позивача).

В матеріалах справи наявні документи, надані відповідачем: акт звірки взаємних розрахунків між сторонами за період з 12.11.2019-05.11.2020 (підписаний з боку відповідача) із зазначенням кінцевого сальдо на користь відповідача у розмірі 15834,43 грн.; акт звіряння розрахунків від 30.09.2019 із зазначенням договорів та загальних сум (підписаний з боку позивача); лист відповідача до позивача від 03.12.2019 про надання детального розрахунку заборгованості з січня 2017 року по грудень 2019 року; лист відповідача до позивача від 22.02.2021, в якому відповідач просив оплату згідно платіжного доручення №ПН2671 від 15.02.2021 на суму 4178,20 грн. вважати за призначенням платежу: оплата за природний газ згідно договору №7811/1920-ТЕ-23 від 08.10.2019; лист відповідача до позивача від 31.01.2020, в якому відповідач просив оплату згідно платіжного доручення №4754002 від 31.01.2020 на суму 20000 грн. вважати за призначенням платежу: оплата за природний газ по договору №7096/18-ТЕ-23 у сумі 9462,90 грн., по договору №7811/1920-ТЕ-23 у сумі 10537,10 грн.; дублікат квитанції від 05.02.2020; дублікат квитанції від 09.02.2020; дублікат квитанції від 20.02.2020; квитанція від 14.02.2020; дублікат квитанції від 19.06.2020; квитанція від 07.12.2020; акт звіряння між сторонами (підписаний з боку відповідача) за період з 12.11.2018-10.12.2019 із зазначенням кінцевого сальдо на користь відповідача у розмірі 4415,31 грн.

09.08.2021 позивачем було направлено відповідачу претензію про сплату заборгованості за договором №7811/1920-ТЕ-23, нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат, що разом становить 149896,51 грн.

Несплата відповідачем заявленої до стягнення суми стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 12 Закону України Про ринок природного газу визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за спожитий відповідачем природний газ у період з грудня 2019 року по квітень 2020 року за договором №7811/1920-ТЕ-23 від 08.10.2019.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позивач як постачальник природного газу за спірним договором належним чином виконав свої зобов`язання з постачання природного газу, а відповідач в порушення вищевказаних норм законодавства та умов договору постачання природного газу, не здійснив повну та своєчасну оплату вартості спожитого природного газу у спірному періоді на користь позивача, разом з тим, враховуючи обставини, які склались між сторонами щодо взаємних розрахунків, здійснених відповідачем оплат та закриття боргів по попереднім договорам, виходячи в тому числі з наданих самим позивачем актів звірки взаєморозрахунків по спірному та попередньому діючому перед ним договору та враховуючи всі платежі, які зараховані позивачем за діючим та попереднім договором, господарський суд дійшов висновку, що сплачені у 2020 році відповідачем на користь позивача грошові кошти у розмірі 34879,21 грн. були сплачені після фактичного закриття попереднього договору та мають бути зараховані, як оплата за спірним договором, а тому з урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача решти основного боргу на суму 64809,86 грн. Іншого сторонами не доведено.

Господарський суд не приймає до уваги посилань відповідача щодо трирічного строку позовної давності за спірними правовідносинами, оскільки сторонами в договорі, зокрема в п.9.3 договору, передбачено п`ятирічний строк на звернення до суду з вимогами про захист прав за спірним договором.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення сплати відповідачем спожитого природного газу, перевіривши розрахунки позивача та встановивши їх обґрунтованість та відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства, а також приймаючи до уваги відсутність контррозрахунків нарахованих сум з боку відповідача, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про стягнення з відповідача 7986,50 грн. 3% річних та 43892,33 грн. інфляційних втрат.

Господарський суд не приймає до уваги посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки вказана постанова не регулює спірні правовідносин, які виникли за укладеним між двома юридичними особами договором постачання природного газу.

Іншого сторонами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Еліткомсервіс (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, буд. 2 Б, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 64809 /шістдесят чотири тисячі вісімсот дев`ять/ грн. 86 коп. основного боргу, 7986 /сім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість/ грн. 50 коп. 3% річних, 43892 /сорок три тисячі вісімсот дев`яносто дві/ грн. 33 коп. інфляційних втрат та 2066 /дві тисячі шістдесят шість/ грн. 41 коп. судового збору.

3.В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18 серпня 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля