ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

Від "18" серпня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1018/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Макаревича В.А.,

розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2023 через систему "Електронний суд" до Господарського суду Житомирської області звернулася із заявою фізична особа ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , боржник), в якій просить відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність в порядку, передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства. До заяви долучено заяву ОСОБА_1 про призначення арбітражного керуючого Белінської Н.О. керуючим реструктуризацією у справі та заяву арбітражного керуючого Белінської Н.О. про участь у справі.

31.07.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи матеріали заяви фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність розподілені судді Макаревичу В.А.

Ухвалою суду від 02.08.2023 залишено без руху заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Встановлено заявнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме надати суду:

- належні докази, які свідчать про наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

- конкретизований список кредиторів і боржників, привівши його у відповідність до вимог Кодексу України з процедур банкрутства;

- декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, привівши їх у відповідність до наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5 (із змінами, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2020 № 3186/5) із зазначенням повної інформації щодо себе та всіх членів сім`ї;

- докази звернення заявника до членів сім`ї та до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна йому була для заповнення декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність;

- докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди арбітражному керуючому за три місяці виконання повноважень, доплативши суму у розмірі 26 510,00 грн;

- проект плану реструктуризації, привівши його у відповідність до вимог статей 124, 125 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

14.08.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява №б/н від 12.08.2023 про усунення недоліків, у якій ОСОБА_1 просить: долучити до матеріалів справи та розглянути заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі господарського суду; прийняти та розглянути заяву про усунення недоліків, визначених в ухвалі Господарського суду від 02.08.2023 у справі №906/1018/23; відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Відтак, ураховуючи, що ухвалою суду від 02.08.2023 заяву ОСОБА_1 від 27.07.2023 про неплатоспроможність залишено без руху та рекомендовано протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду усунути недоліки заяви, судом встановлено, що строк, протягом якого слід було усунути недоліки заяви мав сплинути 23.08.2023.

Ураховуючи надходження до 23.08.2023 до суду, а саме 14.08.2023, від ОСОБА_1 заяви №б/н від 12.08.2023 про усунення недоліків, суд розглядає зазначену заяву.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 1 Кодексу про банкрутство, визначено, що неплатоспроможність це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом

Згідно ч. 1 ст. 113 Кодексу про банкрутство, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Статтею 115 Кодексу про банкрутство передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи може бути відкрито лише за заявою боржника.

Положеннями ст. 116 Кодексу про банкрутство встановлені вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також встановлено перелік відомостей та доказів, які мають бути зазначені/додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Кодексу про банкрутство, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідне положення зазначається також і в ст. 30 Кодексу про банкрутство, яка імперативно встановлює, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство визначено положеннями статті 30 Кодексу про банкрутство.

Статтею 30 Кодексу про банкрутство встановлено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Законодавцем установлено спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому Законом України Про судовий збір не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Тож держава виконує свій позитивний обов`язок щодо забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство, не встановлюючи для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає положенням частин 2, 6 ст. 43 Конституції України.

Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи, та подати до суду разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство відповідне звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) про призначення цього арбітражного керуючого керуючим реструктуризацією у справі про банкрутство фізичної особи. Місцевий суд може розглянути подані документи як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20).

Судом не прийнято договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 05.07.2023, укладений з арбітражним керуючим Белінською Н.О., як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником, про що свідчить ухвала суду від 02.08.2023.

Відповідно до ухвали суду від 02.08.2023 суд зазначив, що згідно поданої заявником заяви та квитанції від 21.07.2023 заявником сплачено на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області лише 13750,00 грн. Не доплачено 26 510,00 грн для авансування винагороди керуючого реструктуризацією.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено з 1 січня 2023 року, що місячний прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Отже, при поданні заяви мають бути надані докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 40 260,00 грн (2684,00 х 5 х 3).

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржником не додано доказів, які підтверджують здійснення авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень (пункт 12 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства).

Натомість, ОСОБА_1 надано договір з арбітражним керуючим Белінською Н.О. від 05.07.2023 про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого; заяву арбітражного керуючого Белінської Н.О. про участь у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; квитанцію від 21.07.2023 про сплату 13750,00 грн відповідно авансування грошової винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області.

Пунктом 1.1. договору від 07.04.2023 про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого закріплено, що його предметом є оплата послуг та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією, покладених на нього відповідно до Кодексу та заяви на участь у справі про банкрутство фізичної особи боржника.

Отже, предмет договору є значно ширшим за право, яке має гарантуватися інститутом авансування.

Згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства заявник зобов`язаний здійснити авансування виключно основної винагороди арбітражному керуючому, розмір якої визначено частиною 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства. Відшкодування витрат арбітражного керуючого відповідно до частини 6 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства здійснюється при завершенні відповідної судової процедури (процедури реструктуризації боргів боржника) та здійснюється за умови схвалення зборами кредиторів боржника відповідного звіту арбітражного керуючого. Тому, право вимоги сплати основної винагороди арбітражного керуючого за виконання покладених на нього повноважень є беззастережним, здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 3.1 зазначеного договору від 05.07.2023 оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 40 260,00 грн за весь строк виконання повноважень, починаючи з дати його призначення до моменту прийняття рішення зборами кредиторів про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією та прийняття рішення про виплату винагороди судом.

Згідно з пунктом 3.3. договору ОСОБА_1 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 4 місяців у сумі 10 065,00 грн щомісячно на депозитний рахунок суду в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність.

Зазначене положення договору не є погодженням на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому та як було зазначено у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20.

Крім того, положення договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 05.07.2023 передбачають, що розрахунки (перерахування на депозитний рахунок господарського суду коштів) проводяться за умов надсилання Стороною-1 поточних звітів про проведену роботу та стан процедури реструктуризації боргів боржника, що суперечить положенням п.12 ч.3 ст. 116 Кодексу про банкрутство, відповідно до якої до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, що не передбачає будь - яких умов для боржника (при яких саме боржник вирішує чи перераховувати кошти на депозитний рахунок суду для авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень).

Також слід зазначити, що положення зазначеного договору, зокрема п. 5 передбачає звільнення боржника від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо це є наслідком воєнних дій, якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання Договору та передбачена можливість розірвання договору, зокрема, боржником, якщо такі дії тривають більше, ніж шість місяців, що суперечить ст. 116 Кодексу про банкрутство (в частині надання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень), який є спеціальною нормою по відношенню до інших актів цивільного законодавства при вирішенні справи про неплатоспроможність боржника.

ОСОБА_1 також не зазначається про джерела отримання грошових коштів, за рахунок яких можливе подальше здійснення авансування грошової винагороди арбітражного керуючого після сплати 13750,00 грн, потенційну можливість реалізації будь-якого рухомого або нерухомого майна у справі про неплатоспроможність тощо.

Суд звернув увагу заявника, що сам боржник у своїй заяві від 05.07.2023 та згідно плану реструктуризації повідомив про відсутність будь - яких джерел для сплати авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, оскільки має загальні доходи - 3600 грн та загальні витрати - 5517 грн, не має будь - якого майна, яке б можна було реалізувати для погодження на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому та як було зазначено у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20.

У наданому до суду разом з заявою про усунення недоліків новому плані реструктуризації заявник теж не зазначає про джерела отримання грошових коштів, за рахунок яких можливе подальше здійснення авансування грошової винагороди арбітражного керуючого після сплати 13750,00 грн.

Зазначене у сукупності свідчить про невиконання ст. 116 Кодексу про банкрутство (в частині надання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень), оскільки місцевий суд може розглянути подані документи як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20).

На вище зазначене заявник ОСОБА_1 уваги не звернула, вимоги ухвали суду від 02.08.2023 не виконала, до суду не надано доказів доплати 26 510,00 грн для авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією.

При цьому суд відхиляє посилання заявника на постанову від 25.01.2022 у справі №906/2937/21 для врахування практики Південно - західного апеляційного господарського суду у даній справі та постанов в інших справах, оскільки відповідно до частини 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; до матеріалів заяви не приєднано матеріалів справи №906/2937/21 та матеріалів інших справ, на які посилається заявник, для можливості аналізу судом на релевантність обставин справи №906/2937/21 та в інших справах обставинам, у поданій заяві ОСОБА_1 .

Суд в ухвалі від 02.08.2023 звернув увагу, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано усіх документів на підтвердження (кредитних договорів, укладених між боржником та кредиторами: Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" згідно договору №:3503367 - поточна заборгованість: 21 599.95 грн; АТ "ПУМБ" згідно договору №:4160 - поточна заборгованість: 4 183,24 грн; Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" згідно договору №:429c13f8-74f1-4dd6-bce6-4691516c20aa - поточна заборгованість: 16 221,60 грн; доказів отримання боржником коштів; вимоги кредиторів про повернення боржником коштів; рішень судів про стягнення з боржника заборгованості; виконавчих проваджень щодо боржника; довідок фінансових установ (крім довідок 4-х банків) про розмір заборгованості), які б підтверджували наявність у боржника заборгованості перед усіма зазначеними у заяві кредиторами в розмірі 263 292,56 грн.

Слід зазначити, що заявник не обґрунтував неможливості надання відповідних доказів. При цьому критично ставиться до твердження заявника, що ним не отримана незначна кількість кредитних договорів з посиланням на те, що він неодноразово звертався до кредиторів про надання копій договорів, оскільки воно не підтверджено доказами.

Суд звертає увагу, що надання лише частини договорів не підтверджує факт наявності кредиторської заборгованості, її суми та правової природи, надана заявником роздруківка з сайту Українського бюро кредитних історій не може бути належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджує обставини про суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із договором.

Відповідно до пункту 11 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються декларації про майновий стан боржника.

Згідно з частиною 5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

Відповідно до пункту 9 Приміток до затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 (із змінами, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2020 №3186/5) форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію".

При цьому боржником не надано докази звернення до членів сім`ї з метою отримання інформації, необхідної для заповнення декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, та відомості, що інформація про членів сім`ї не може бути отримана ним з офіційних джерел, зокрема, щодо рухомого майна членів сім`ї (правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри тощо).

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає також інші соціальні регулятори (норми моралі, традиції, звичаї), які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права.

Суд зазначає, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При цьому "добросовісність" має трактуватися як категорія моральна, що відображає врахування особою інтересів інших учасників та публічний інтерес, а "розсудливість" - як категорія інтелектуальна, що припускає адекватність оцінки особою цінності певного цивільного або господарського права, яке надає особі правовий та судових захист, доцільності своїх дій, наслідки здійснення або нездійснення цивільного або господарського права або обов`язку.

Відповідно до частини 4 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

У доданому до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність проекті плану реструктуризації боргів боржник має загальні щомісячні доходи - 3600 грн та загальні витрати - 5517 грн; не зазначені джерела покриття на суму 1917 грн.

У наданому до суду разом із заявою про усунення недоліків новому плані реструктуризації боргів на наступні 5 років заявник повідомив, що має загальні щомісячні доходи - 3600 грн та загальні витрати - 5517 грн, але на вимогу суду задля погашення кредиторських вимог матиме очікувані щомісячні доходи - 5517 грн, загальні витрати - 3600 грн, запланована сума для погашення кредиторських вимог в місяць - 1000 грн. При цьому згідно наданої довідки та інформації у плані реструктуризації боржник не отримує на даний час зарплати. Не повідомлено обґрунтовану інформацію про джерела запланованих доходів, за рахунок яких можливе подальше погашення кредиторських вимог.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Отже, проект плану реструктуризації боргів боржника, повинен містити реальні розгорнуті умови та обґрунтовані пропозиції стосовно відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а також відповідати вимогам чинного законодавства, а саме статей 124, 125 Кодексу України з процедур банкрутства.

Виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.

Боржник повинен повно та всебічно сприяти кредиторам та керуючому реструктуризацією у встановлені свого реального майнового стану, а також запропонувати обґрунтований та виконуваний (реальний) проект плану реструктуризації своїх зобов`язань.

Метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами, розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. Розроблення боржником такого документу є закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині розгляду, так і в частині фактичного погашення вимог в межах процедури.

У свою чергу, розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема у відповідності до вимог закону щодо форми і змісту проекту плану, що дасть змогу розгляду такого плану реструктуризації зборами кредиторів, можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Відтак, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №925/473/20 від 25.08.2021.

Отже, боржником не подано суду проект плану реструктуризації боргів, який відповідає вказаним вище вимогам чинного законодавства.

Стосовно посилання заявника у заяві №б/н від 12.08.2023 про усунення недоліків, що вимоги ухвали суду від 02.08.2023, якою залишено без руху заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та встановлено заявнику строк для усунення виявлених недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, є надмірним формалізмом, суд зазначає таке.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.

Так, у рішенні у справі Белле проти Франції (Bellet v. France, заява № 13343/87, від 04.12.1995) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права. ЄСПЛ у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі Волчлі проти Франції (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007).

Отже, як засвідчує позиція ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Згідно із частиною 3 статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства, яка застосовується судом на підставі статті 113 цього Кодексу, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ухвали суду від 02.08.2023 господарський суд дійшов висновку про залишення поданої заяви фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, процесуальний обов`язок подання заяви з дотриманням норм ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства покладено на заявника. А дотримання процесуальних норм та порядку подання зазначеної заяви, надання доказів, які підтверджують викладені в заяві обставини, на які посилається заявник, дотримання передбачених Кодексом норм про авансування винагороди арбітражному керуючому до відкриття провадження у справі, складення та подання до суду реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами, не є формалізмом, оскільки не призводить до анулювання вимог Кодексу України з процедур банкрутства та процесуального законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду.

Суд роз`яснює, що згідно ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Відтак суд констатує, що заявником вимоги ухвали Господарського суду Житомирської області від 02.08.2023 не виконано, недоліки у наданій до суду заяві від 12.08.2023 не усунуто.

З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 від 27.07.2023 про неплатоспроможність підлягає поверненню, оскільки заявник не усунув недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Враховуючи зазначене, суд залишає без розгляду заяву ОСОБА_1 про введення процедури реструктуризації боргів та затвердження кандидатури ОСОБА_2 на призначення керуючим реструктуризацією та заяву арбітражного керуючого Белінської Н.О. на участь у справі.

Керуючись статтями 2, 38, 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 174, 226 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області

УХВАЛИВ:

1. Повернути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2023 про відкриття провадження у справі №906/1018/23 про неплатоспроможність без розгляду.

2. Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про введення процедури реструктуризації боргів та затвердження кандидатури ОСОБА_2 на призначення керуючим реструктуризацією.

3. Залишити без розгляду заяву арбітражного керуючого Белінської Н.О. на участь у справі.

4. ОСОБА_1 повідомити до Господарського суду Житомирської області реквізити банківського рахунку для повернення сплаченої суми 13 750,00 грн з депозитного рахунку Господарського суду Житомирської області на банківський рахунок заявника ОСОБА_1

Ухвала набирає законної сили 18.08.2023 та підлягає оскарженню.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Дата підписання ухвали: 18.08.2023

Суддя Макаревич В.А.

Список розсилки:

1 - до справи;

2 - заявнику - рек. з пов.