ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"16" серпня 2023 р. Справа№ 910/48/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Кулаківська О.П.

від відповідача: Гребенченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» про зупинення провадження у справі

апеляційне провадження за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА»

на рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2023 (дата складання та підписання повного тексту рішення 27.02.2023)

у справі № 910/48/23 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько - комерційна фірма «Обрій»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА»

про стягнення заборгованості у розмірі 780 051 грн 28 коп.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Ходаківська І.П. - головуючий, Демидова А.М., Владимиренко С.В. перебуває апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» (далі за текстом - ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА») на рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі № 910/48/23, у розгляді якої ухвалою суду від 26.07.2023 було оголошено перерву до 16.08.2023.

У судовому засіданні 16.08.2023 судом було відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» про залучення до участі у справі Департаменту агропромислового розвитку Київської обласної адміністрації третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору, з підстав того, що відповідні доводи не були предметом розгляду у суді першої інстанції, відповідне клопотання відповідачем у суді першої інстанції не заявлялось. Крім того, оскаржуване рішення не містить висновків про права та обов`язки особи, яка заявлена до залучення відповідачем в якості третьої особи.

24.07.2023 ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» до суду подано клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/11692/20 на підставі пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України). Клопотання мотивоване об`єктивною неможливістю розгляду даної справи до розгляду справи №910/11692/20, оскільки обставини, що досліджуються в межах справи №910/11692/20 не можуть бути встановлені судом самостійно при розгляді даної справи.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права заявити відповідні доводи у суді першої інстанції, надати відповідні докази та, зокрема, заявити клопотання про призначення судової експертизи з питання з`ясування справжності підписів та/або відтисків печатки відповідача на спірних накладних. Однак такими своїми правами відповідач не скористався.

Судом апеляційної інстанції було поставлено на обговорення питання щодо необхідності зупинення апеляційного провадження у цій справі.

Присутній у судовому засіданні 16.08.2023 представник ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» підтримав заявлене клопотання і просив його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 16.08.2023 представник Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько - комерційна фірма «Обрій» (КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ») заперечив проти задоволення вказаного клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши клопотання суд дійшов висновку про наявність процесуальних підстав для його задоволення та зупинення апеляційного провадження у цій справі №910/2303/20 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, з огляду на таке.

Предметом позову у справі № 910/48/23, що переглядається, є матеріально-правова вимога КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» до ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» про стягнення збитків, завданих неправомірним користуванням приміщенням за період з 24.02.2022 по 02.01.2023 у розмірі 765 677, 41 грн, інфляційних втрат у розмірі 12 512, 00 грн та три проценти річних у розмірі 1 861, 87 грн.

Позов у цій справі обґрунтовано тим, що відповідач після припинення договору оренди № 125/2 від 05.06.2019 приміщення з оренди не повернув та продовжує ним користуватися. Судовим рішенням у справі №910/11692/20 стягнуто з ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» на користь КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» заборгованість за вказаним договором оренди та збитки, завдані неправомірним користуванням приміщенням за період з 15.03.2020 по 23.03.2022. Враховуючи обставини, встановлені судами у справі №910/11692/20, позивач вбачає підстави в межах даної справи для стягнення з відповідача збитків у вигляді неотриманої орендної плати за період з 24.02.2022 по 23.06.2022 у розмірі 184 000 грн, неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 24.06.2022 по 02.01.2023 у розмірі 582 677, 41 грн.

У свою чергу, предметом первісного позову у справі №910/11692/20 є вимога КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» до ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» про виселення з нежитлового приміщення площею 160, 3 кв. м, розташованого на першому поверсі будинку за адресою: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 13/1, стягнення 397 133,90 грн заборгованості з орендної плати за період з 15.03. по 19.11.2020, 16 733,95 грн пені, 8 792,74 грн інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 4 294,59 грн, 414 000 грн збитків у вигляді неотриманої орендної плати за період з 20.11.2020 по 19.08.2021, 564 266,66 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 20.08.2021 по 23.02.2022, 34 335,37 грн інфляційних втрат за період з 20.11.2020 по 23.02.2022, нарахованих на збитки у вигляді неотриманої орендної плати, 3 % річних у сумі 14 098,10 грн за період з 20.11.2020 по 23.02.2022, нарахованих на збитки у вигляді неотриманої орендної плати, предметом зустрічного позову ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» до КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» у справі №910/11692/20 є вимога про стягнення 1 220 888,31 грн збитків, у тому числі 359 114,58 грн упущеної вигоди за невиконання планів лікування, 428 250 грн за послуги охорони, 7 305 грн за послуги водопостачання, 426 218 73 грн недоотриманої виручки, а також зобов`язання усунути перешкоди у користуванні орендованим нежитловим приміщенням.

Колегією суддів з`ясовано, що 17.08.2022 господарський суд міста Києва у справі №910/11692/20 ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022, про часткове задоволення первісного позову шляхом виселення ТОВ "Клініка "Донаре віта" із займаного приміщення, стягнення з нього на користь КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» 397 133,90 грн заборгованості з орендної плати за період з 15.03 по 19.11.2020, 16 733,95 грн пені, 8 792,74 грн інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 4 285,03 грн, 414 000 грн збитків як неотриману орендну плату за період з 20.11.2020 по 19.08.2021 та 564 266,66 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 20.08.2021 по 23.02.2022. У решті первісного та у зустрічному позові суд відмовив.

Ухвалюючи зазначені судові рішення суди дійшли висновку, що про те, що факт не внесення плати за найм більш як протягом трьох місяців підряд (за період з 15.03.2020 по 19.11.2020) є документально підтвердженим та не спростованим відповідачем за первісним позовом ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного провадження у справі. За таких обставин, наявні усі обумовлені законом умови, для правомірної відмови позивача (відповідача за зустрічним позовом) від договору оренди № 125/2. З урахуванням викладених обставин та висновків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір оренди № 125/2 є розірваним з моменту отримання відповідного повідомлення, яке отримане відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), тобто з 19.11.2020.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що судове рішення у справі № 910/11692/20 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому факт розірвання договору оренди №125/2 від 05.09.2019, укладеного між КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» та ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА», з 19.11.2020 підтверджено рішенням господарського суду м. Києва від 17.08.2022 у справі №910/11692/20, яке набрало законної сили. Судом розглянуті та відхилені заперечення відповідача щодо неможливості використання вказаного приміщення за призначенням, оскільки вказані доводи відповідача були спростовані при розгляді справи №910/11692/20, а тому не підлягають повторному дослідженню при розгляді даної справи.

Колегією суддів з`ясовано, що ТОВ "Клініка "Донаре віта" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 та рішення господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/11692/20.

10.05.2023 Верховний Суд прийняв постанову, якою скасував судові рішення попередніх інстанцій і направив справу на новий розгляд у частинах задоволення первісного позову КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» про виселення ТОВ «Донаре віта» з приміщення, стягнення з цього ж товариства на користь КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» 397 133,90 грн заборгованості з орендної плати, 16 733,95 грн пені, 564 266,66 грн неустойки у сумі подвійної орендної плати за період з 20.08.2021 по 23.02.2022, 8 792,74 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 4 294,59 грн, а також у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Клініка «Донаре віта». Скасував також судові рішення попередніх інстанцій та ухвалив нове рішення про відмову у позові в частині задоволення первісного позову про стягнення з ТОВ "Клініка "Донаре віта" на КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» 414 000 грн збитків як неотриману орендну плату за період з 20.11.2020 по 19.08.2021. Водночас змінив судові рішення у мотивувальних їх частинах стосовно відмови у задоволенні первісного позову про стягнення з ТОВ "Клініка "Донаре віта" на користь КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» 34 335,37 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 14 098,10 грн за період з 20.11.2020 по 23.02.2022, нарахованих на збитки у вигляді неотриманої орендної плати, а в решті судові рішення у цих частинах залишив без змін.

Верховний Суд за наслідками розгляду справи № 910/11692/20 в касаційному порядку дійшов таких висновків:

посилання судів попередніх інстанцій для обґрунтування своїх рішень на відсутність підстав для звільнення ТОВ «Клініка «Донаре віта» від сплати орендної плати, зокрема, у випадку неможливості використання приміщення для ведення своєї господарської діяльності у зв`язку з відключенням електроенергії, припиненням водопостачання та запровадженням карантину, є недоречними;

останній платіж за договором у сумі 46 000 грн ТОВ «Клініка «Донаре віта» здійснило 17.02.2020, що, як установлено судами попередніх інстанцій, є орендною платою за лютий 2020 року. Скаржник звертав увагу судів на лист орендаря від 30.03.2020 № 32 до орендодавця про неможливість здійснення своєї господарської діяльності за основним видом діяльності - стоматологічною практикою унаслідок запровадження у цей період карантинних обмежень, який не взято до уваги судами з аргументацію, що такі обставини не є підставою для несплати орендної плати, оскільки вони не звільняють від такої плати, а лише дають право вимагати зменшення оплати, тоді як домовленість сторін про це відсутня. Утім цей висновок судів зроблений без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 26.08.2021 у справі №910/13397/20 та від 14.06.2020 у справі № 910/3536/21, щодо питання застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", згідно з яким отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди, цією постановою не вимагається;

внаслідок несплати ТОВ «Клініка «Донаре віта» орендної плати протягом 15.03 - 19.11.2020 КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» відмовилося від договору на підставі статті 782 ЦК України. Суди обох інстанцій, вважаючи таку відмову правомірною, задовольнили позовну вимогу про виселення орендаря з приміщення та стягнення з нього, зокрема заборгованості з орендної плати за цей період. При цьому наголосили на обов`язку орендаря сплачувати орендну плату, не дивлячись на неможливість ведення господарської діяльності у приміщенні, зокрема за відсутності електроенергії та водопостачання, на тій підставі, що факт неможливості використання майна за цільовим призначенням не має значення, тоді як головною ознакою є перебування Клініки у цьому приміщенні та зберігання нею майна. Обґрунтувавши цим суперечливим висновком необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з Клініки заборгованості з орендної плати за період з 15.03 по 19.11.2020 та виселення її з приміщення внаслідок несплати грошових коштів протягом цього періоду, суди однак не оцінили ці правовідносини з урахуванням вказаного вище; достеменно не встановили істотні для справи обставини, зокрема, не з`ясували наявності чи відсутності обставин, що перешкоджали орендареві використовувати майно за цільовим призначенням з урахуванням доводів Клініки. Колегія суддів визнала передчасними такі висновки судів попередніх інстанції з огляду на те, що неможливість використання об`єкта оренди за цільовим призначенням, зокрема, з підстав відключення водо- та енергопостачання, так само як і обмеження діяльності суб`єктів господарювання у сфері надання стоматологічних послуг через впровадження карантину є суттєвими обставинами, які впливають на можливість фактичного використання предмета оренди за цільовим призначенням. Недослідження обставин (періоду та причин припинення водо- та енергопостачання) призводить до формування висновку про цільове використання об`єкта оренди відповідно до умов договору, тоді як за наявності права на зменшення плати за найм презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди. Оцінка цих обставин у контексті невиконання Клінікою обов`язків зі сплати орендної плати за умови неможливості використання об`єкта оренди за цільовим призначенням зумовлює необхідність формування висновку, який має вирішальне значення для застосування права на відмову від договору на підставі частини першої статті 782 ЦК України, у тому числі після з`ясування обставин того, протягом якого часу Клініка була позбавлена можливості користуватися орендованим майном через незабезпечення її водо- та енергопостачанням.

суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили обставин, за яких наймач був позбавлений можливості користуватися орендованим майном за його цільовим призначенням і, як наслідок, дійшли передчасних висновків про наявність визначеного Підприємством розміру заборгованості у зазначеному ним періоді. Звідси вимоги Підприємства про притягнення Клініки до відповідальності у вигляді сплати пені, інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму основного боргу, в силу їх похідної природи мають бути розглянуті після вирішення спору стосовно основної вимоги. Тому судові рішення в цих частинах також підлягають скасуванню і направленню на новий розгляд. З цих же підстав підлягають скасуванню судові рішення попередніх інстанцій у частині стягнення з Клініки на користь Підприємства 564 266,66 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 20.08.2021 по 23.02.2022, оскільки вирішення спору у цій частині залежить від вирішення питання щодо припинення договору від 05.06.2019 № 125/2, а також з огляду на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним;

в частині стягнення з Клініки 414 000 грн збитків у вигляді неотриманої орендної плати після відмови від договору за період 20.11.2020 по 19.08.2021, а також нарахованих на них інфляційних втрат та 3 % річних, Верховний суд констатував неправильне застосування судами норм матеріального права і суперечність їх висновків правовій позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19, згідно з якою: «Після спливу строку дії Договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві. З урахуванням викладеного Суд дійшов висновку, що користування майном після припинення Договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за Договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України. Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії Договору не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий підхід у регулюванні орендних правовідносин вочевидь не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов Договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності ,як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі». Тож задоволення судами попередніх інстанцій позовних вимог у частині стягнення з Клініки на користь Підприємства 414 000 грн збитків у вигляді неотриманої орендної плати після відмови від договору за період 20.11.2020 по 19.08.2021, за висновком суду касаційної інстанції, суперечить положенням частини другої статті 785 ЦК України, тому судові рішення у цій частині слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у позові в цій частині. Звідси заявлені Підприємством позовні вимоги про стягнення з Клініки інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на ці збитки, також є безпідставними, оскільки неправильними є висновки судів попередніх інстанцій про задоволення первісного позову стосовно цих збитків;

оскільки у цій справі первісні та зустрічні позовні вимоги пов`язані між собою одним і тим самим предметом спору - нежитловим приміщенням, переданим Підприємством в оренду Клініці, то результат розгляду вимоги останньої у зустрічному позові про усунення перешкод у користуванні ним залежить від вирішення спору за вимогою первісного позову орендодавця про виселення орендаря з цього приміщення унаслідок порушення ним договірних умов по сплаті орендної плати і відмови від договору.

Отже Верховний суд у справі № 910/11692/20 спростував висновки судів першої і апеляційної судових інстанцій, які були покладені в основу рішення місцевого суду, що переглядається у цій справі.

З наявної у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації вбачається, що ухвалою господарського суду міста Києва від 08.08.2023 справа № 910/11692/20 прийнята до розгляду господарським судом міста Києва, підготовче засідання у якій справі призначено на 21.08.2023.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.

За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Беручи до уваги пов`язаність між собою справ №№ 910/11692/20, 910/48/23, оскільки предметом їх розгляду є господарські взаємовідносини між КП КОР ФІРМА «ОБРІЙ» та ТОВ «КЛІНІКА «ДОНАРЕ ВІТА» з приводу виконання/невиконання умов договору оренди № 125/2 від 05.06.2019, істотне значення для даної справи результату вирішення спору у справі №910/11692/20 в частині законності перебування орендаря в приміщенні, та враховуючи, що зібрані докази у цій справі на час її розгляду не дозволяють всебічно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зупинення апеляційного провадження у справі №910/48/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11692/20 та оприлюднення його повного тексту.

Відповідно до імперативних приписів частини третьої статті 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Отже, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства не входить до вичерпного переліку підстав для зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті.

Водночас згідно з частинами першою та другою статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту положень частини третьої статті 195, частин першої та другої статті 270 ГПК України зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України допускається лише до початку розгляду (перегляду) апеляційним судом справи по суті. Близька за змістом позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №902/368/16.

Отже, з огляду на вищезазначене, колегія суддів зупиняє провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11692/20 та оприлюднення його повного тексту відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 227, 229, 234, 235, 281 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІНІКА "ДОНАРЕ ВІТА" про зупинення провадження у справі № 910/48/23 задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІНІКА "ДОНАРЕ ВІТА" на рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі № 910/48/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11692/20 та оприлюднення його повного тексту.

Зобов`язати учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі № 910/48/23.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 21.08.2023.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко