РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.08.2023Справа № 910/8420/23

За позовом Фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС ЕКСІМ"

про стягнення 40 959,93 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Осипенко Геннадій Анатолійович (далі - позивач, ФОП Осипенко Г.А.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № б/н від 26.05.2023 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС ЕКСІМ" (далі - відповідач, ТОВ "ВВС ЕКСІМ") про стягнення боргу на підставі Договору №835/Д про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування від 29.09.2022 (далі - Договір) у сумі 40 959,93 грн .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 позовну заяву ФОП Осипенко Г.А. залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви.

13.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якості додатку до якої додано уточнену позовну заяву № б/н від 08.06.2023 з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2023 позовну заяву ФОП Осипенко Г.А. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8420/23, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання)

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/8420/23.

В матеріалах справи містяться повідомлення про доставку електронного листа позивачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2, в яких зазначено, що ухвала про відкриття провадження у справі № 910/8420/23 від 16.06.2023 доставлена 16.06.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Частиною 4 наведеної статті ГПК України встановлено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Частиною 8 ст. 165 ГПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений строк без поважних причин, суд відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип презумпції правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу, у розумінні норм статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

29.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВС ЕКСІМ" (експедитор, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Осипенко Геннадієм Анатолійовичем (перевізник, позивач) був укладений Договір № 835-Д про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування від 29.09.2022 (далі - Договір або Договір № 835-Д від 29.09.2022).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Згідно абз. 1 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно абз. 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України (далі - ГК України). Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п.1.1 Договору, предметом даного Договору є порядок взаємовідносин, що виникають між сторонами при плануванні, здійсненні і розрахунках за перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні.

Згідно з п.1.2. Договору, Експедитор, діючи від свого імені і за плату та за рахунок замовника, залучає Перевізника для організації внутрішнього або міжнародного перевезення вантажу, а Перевізник зобов?язується доставити вантаж до місця призначення і видати його вантажоодержувачу (уповноваженій особі вантажоодержувача) у відповідності до Заявки Експедитора, а Експедитор зобов?язується оплатити виконане перевезення.

Умовами п. 2.3. Договору, сторони передбачили, що вимоги по перевезенню зазначаються у разовій заявці (Додаток №1), яку Експедитор надає Перевізнику після узгодження умов кожного окремого перевезення.

Узгоджена Сторонами шляхом підписання і засвідчена печатками Сторін Заявка і направлена електронною поштою є невід?ємною частиною даного Договору і обов?язкова для виконання Сторонами (п. 2.7. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору, вартість послуг погоджується у додаткових угодах або в заявках до цього договору. Вартість послуг включає в себе перевезення вантажу.

Відповідно до п. 3.4. Договору, перевізник направляє електронною поштою чи ін. узгодженим Сторонами способом Експедитору для оплати оригінали всіх необхідних документів (рахунок-фактуру, акт виконаних робіт, ТТН або CM з відміткою вантажоодержувача та митних органів).

Експедитор зобов?язується сплачувати вартість наданих послуг щомісячно, на підставі підписаних Актів наданих послуг, та рахунку Перевізника, шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок протягом 5 (п?ять) робочих днів з дати одержання оригіналів вказаних документів у п. 3.4 (п. 3.5. Договору).

За умов простою автомобіля під завантаження і замитнення - більш ніж 24 години, та розвантаженням і розмитненням - більш ніж 24 години, не враховуючи вихідні і святкові дні. Експедитор сплачує Перевізнику штраф у розмірі 500 (п?ятсот) гривень за кожну почату добу простою, якщо інше не обумовлене заявкою, тільки у випадку, коли Перевізник своєчасно проінформував Експедитора про затримання автомобіля та підтвердив це документально (п. 4.3. Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов?язань за цим Договором. Кожна із Сторін може достроково розірвати Договір, попередивши письмово іншу Сторону за один місяць до дати його розірвання (п. 7.1. Договору).

Згідно з п. 2.3. Договору, відповідачем була надана заявка №219/01 від 19.01.2023 до Договору № 835-Д про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування від 29.09.2022 про перевезення пшениці у кількості 23 т за маршрутом: с. Нова Галещина Полтавської обл. - м. Чорноморськ Одеської обл, дата завантаження 19.01.2023, термін доставки 22.01.2023, марка і номер автомобіля MAN НОМЕР_3, н/п НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 . Дана заявка №219/01 від 19.01.2023 підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відбитками печаток ТОВ "ВВС ЕКСІМ" та ФОП Осипенко Г.А.

За результатами наданих послуг по рахунку №СФ-0000001 від 25.01.2023 позивачем було складено Акт №ОУ-0000001 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 25.01.2023. Відповідно до Акту №ОУ-0000001 від 25.01.2023 загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ становила 44 520,08 грн.

Судом встановлено, що на підставі п. 3.4. Договору позивачем було направлено рахунок №СФ-0000001 від 25.01.2023, Акт №ОУ-0000001 від 25.01.2023 та товарно-транспорту накладну №309 від 20.01.2023 відповідачу. Відповідачем Акт №ОУ-0000001 від 25.01.2023 був отриманий і підписаний уповноваженим представником відповідача та скріплений відбитком печатки ТОВ "ВВС ЕКСІМ".

Відповідно до п. 3.5. Договору це свідчить про те, що послуги вважаються наданими перевізником належним чином та прийнятими експедитором.

Однак, всупереч п. 3.5. Договору відповідач не сплатив у повному обсязі вартість послуги з перевезення за Заявкою №219/01 від 19.01.2023.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 40 959,33 грн.

Оскільки, при здійсненні розрахунків на підставі укладеного договору № 835-Д від 29.09.2022 відповідач не вказував номери, за якими конкретно заявками чи актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) останній здійснював оплату наданих послуг, судом для встановлення правильної суми заборгованості досліджено всі Акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) щодо Договору № 835-Д від 29.09.2022, перелік яких міститься в позовній заяві. Загальна сума наданих позивачем відповідачу послуг за Договором № 835-Д від 29.09.2022 становить 1 006 689,73 грн.

Крім того, до відповідача були застосовані штрафні санкції на підставі п. 4.3 Договору на загальну суму 97 600,00 грн, що підтверджується Листами-вимогами про сплату штрафних санкцій, перелік яких міститься в позовній заяві.

На підтвердження часткової оплати відповідачем за надані послуги та штрафні санкції позивачем надані платіжні інструкції на загальну суму 1 063 330,40 грн, перелік яких міститься в позовній заяві.

Оскільки, у Договорі № 835-Д від 29.09.2022 не встановлена черговість погашення вимог кредитора, позивачем на підставі ст. 534 Цивільного кодексу України здійснено зарахування в першу чергу штрафних санкцій, в другу чергу - основну суму боргу.

Таким чином, несплаченою залишається вартість послуги з перевезення за останньою Заявкою №219/01 від 19.01.2023 у розмірі 40 959,33 грн (1 006 689,73 грн - (1 063 330,40 грн - 97 600,00 грн) = 40 959,33 грн).

24.04.2023 на електронну адресу відповідача позивачем було направлено претензію від 24.04.2023 з пропозицією до відповідача перерахувати заборгованість протягом (3) трьох банківських днів з дня отримання претензії.

Відповідач відповіді на претензію від 24.04.2023 не надав, заборгованість не сплатив.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, факт укладення з позивачем Договору і виконання позивачем по ньому наданих послуг належним чином та у повному обсязі не заперечив, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем сплати заборгованості.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань з оплати за надані послуги з транспортно-експедиційного обслуговування за Договором № 835-Д від 29.09.2022, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості у розмірі 40 959,33 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС ЕКСІМ" суми заборгованості у розмірі 40 959,33 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позовних вимог, судовий збір в сумі 2 684,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись стст 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС ЕКСІМ" (Україна, 01011, місто Київ, вул.Лєскова, будинок 3; ідентифікаційний код 43888072) на користь Фізичної особи-підприємця Осипенка Геннадія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 40 959,33 грн (сорок тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 33 коп.) основного боргу та 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені стст 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 21.08.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА