РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2023Справа № 910/8196/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАШ 365»

про стягнення 424 821,43 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАШ 365» про стягнення 424 821,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про телекомунікаційні послуги № НАШ 365/2020-ТС від 29.11.2019 частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані послуги, внаслідок чого й утворилась спірна заборгованість про стягнення якої просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 26.05.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01135, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 101А.

Однак, конверт з ухвалою суду був повернутий відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та його повернення до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо його належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про розгляд справи у розмінні Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, а за висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАШ 365» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ» (виконавець) було укладено Договір про телекомунікаційні послуги № НАШ 365/2020-ТС (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання протягом строку дії цього Договору надавати телекомунікаційні послуги з приймання та передавання сигналу зображень та звуків телепрограми «НАШ» (далі - телепрограма) у власній телекомунікаційні мережі (далі - послуги).

У п. 4.1 Договору визначено вартість послуг, яка складає 300 000,00 грн з ПДВ щомісячно.

Згідно з п. 4.2 Договору не пізніше 5 числа місяця, що слідує за кожним місяцем, в якому надавались послуги, виконавець передає замовнику два примірники акту наданих послуг. Замовник протягом 5 календарних днів з дня отримання примірників актів, але в будь-якому випадку не пізніше 10 числа місяця, що слідує за кожним місяцем. В якому надавались послуги, підписує їх і повертає підписаний зі свого боку 1 примірник акту виконавцю або надає письмове обґрунтування відмови від підписання акту. У випадку обґрунтованої відмови замовника від підписання акту, сторони погоджують зміни до нього. У випадку якщо виконавець після закінчення строку повернення акту не одержить від замовника підписаний акт або мотивовану відмову від його підписання, сторони визнають, що акт вважається підписаним, а послуги - належним чином наданими виконавцем і прийнятими замовником в обсязі і на умовах, зазначених у такому акті та Договорі.

Відповідно до п. 4.3 Договору замовник зобов`язаний здійснювати оплату вартості послуг за кожний місяць надання послуг в порядку 100% передоплати не пізніше 20 числа місяця, що передує кожному місяцю, в якому мають надаватися послуги на підставі Договору.

Договір набирає чинності з 01.12.2019 і діє до 31.12.2020 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (п. 9.1 Договору).

Додатковою угодою № 2 від 11.12.2020 сторони продовжили строк дії Договору до 31.12.2021, а також визначили вартість послуг в період з 01.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 150 000,00 грн з ПДВ щомісячно.

Додатковою угодою № 3 від 09.12.2021 сторони продовжили строк дії Договору до 31.12.2022, а також визначили вартість послуг в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в розмірі 202 500,00 грн з ПДВ щомісячно.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 11.02.2022 № 52/2022 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.02.2022 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Як вбачається з додатку до цього рішення, персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) застосовано до 4 юридичних осіб, зокрема до відповідача (пункт 3).

Так, до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАШ 365» строком на 5 років застосовуються наступні санкції: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) запобігання виведенню капіталів за межі України; 4) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 5) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 6) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 7) заборона користування радіочастотним ресурсом України; 8) обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж; 9) повна заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно із Законом України «Про санкції»; 10) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 11) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 12) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 13) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами; 14) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України.

Як зазначає позивач, відповідач у порушення умов Договору не здійснив оплату вартості послуг за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року, у зв`язку з чим позивач прийняв рішення про розірвання Договору в односторонньому порядку з 11.02.2022, про що повідомив відповідача надіславши угоду про розірвання Договору від 10.02.2022, яка втім не була вручена останньому оператором поштового зв`язку та повернута позивачу.

22.03.2023 позивач звернувся до відповідача із претензією № 1 (вих. № 49/ТС від 22.03.2023), у якій вимагав сплатити заборгованість в розмірі 424 821,43 грн, підписати додані до цієї претензії акти надання послуг за грудень 2021 року, січень та лютий 2022 року і повернути по одному примірнику підписаних актів позивачу.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача 424 821,43 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивачем у період з грудня 2021 року по лютий 2022 року було надано відповідачу телекомунікаційні послуги з приймання та передання сигналу зображення та звуку загальною вартістю 424 821,43 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи односторонньо підписані позивачем акти надання послуг № 1037 від 31.12.2021 на суму 150 000,00 грн, № 42 від 31.01.2022 на суму 202 500,00 грн та № 106 від 10.02.2022.

Аналізуючи положення п. 4.2 Договору, суд дійшов висновку, що попри узгодження сторонами п`ятиденного строку, у який позивач має надати відповідачу акти надання послуг, відповідачеві встановлено присічний строк - не пізніше 10 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому надавались послуги, для підписання і повернення відповідних актів або надання відмови від їх підписання. Тобто на відповідача покладено обов`язок щодо самостійного отримання актів наданих послуг, їх підписання та повернення позивачеві. Невиконання цих приписів має наслідком автоматичне їх погодження.

Відтак, в силу п. 4.2 Договору вищезазначені акти надання послуг вважаються підписаними сторонами, тому суд приймає їх як належні докази на підтвердження надання позивачем обумовлених сторонами послуг та їх прийняття відповідачем.

Докази на підтвердження того, що послуги не були прийняті відповідачем, або прийняті ним із зауваженнями в матеріалах справи відсутні.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого у п. 4.3 Договору порядку розрахунків, зобов`язання з оплати наданих послуг мало бути виконане відповідачем на умовах 100% попередньої оплати до 20 числа місяця, що передує місяцю, у якому надаватимуться послуги.

Відтак, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано доказів оплати наданих послуг, як і не спростовано обґрунтованості заявленого до стягнення розміру грошових вимог.

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 424 821,43 грн визнається судом обґрунтованою.

Згідно з частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 424 821,43 грн заборгованості.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача в сумі 6 372,32 грн, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАШ 365» (01135, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 101А; ідентифікаційний код: 42590855) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ» (02222, м. Київ, вул. Драйзера Теодора, буд. 24; ідентифікаційний код: 33103969) 424 821,43 грн (чотириста двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять одну гривню 43 коп.) заборгованості та 6 372,32 грн (шість тисяч триста сімдесят дві гривні 32 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 17.08.2023.

Суддя О.С. Комарова