ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/616/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав», м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Андрійканича Павла Михайловича, с. Вовкове, Закарпатська область

про стягнення 19 000,00 грн

Секретар судового засідання Райніш М.І.

Сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Андрійканича Павла Михайловича 19 000,00 грн заборгованості за порушення умов договору про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах. Позов заявлено з посиланням на статті 612, 625 Цивільного кодексу України, статті 230, 231,232 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 04.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 2684,00 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач має заборгованість перед позивачем за порушення умов договору про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах у розмірі 19 000,00 грн.

Позивач зазначає, що оскільки механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє, відповідно до п.3.5. Договору про правомірне використання, відповідач має сплатити за цей період «у вигляді повної передоплати».

Отже, позивач очікує на виплату винагороди (роялті) за використання об`єктів суміжних прав від користувача (відповідача), що, згідно договору про правомірне використання, мають надходити на його рахунки, але такі платежі користувачем (відповідачем) здійснено не було, що стало підставою подання цієї позовної заяви.

Заперечення відповідача

Відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Матеріалами справи встановлено, що 22.09.2021 року між Громадською спілкою «Українська ліга авторських і суміжних прав» (надалі-«Позивач»), Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав», Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» та Фізичною особою-підприємцем Андрійканич Павлом Михайловичем (надалі-«Відповідач») було укладено Договір №КБР-174/09/21-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах (надалі - «Договір про правомірне використання»).

В преамбулі договору зазначено, що сторони уклали цей договір з метою здійснення єдиних виплат за отримання дозволів на публічне виконання як об`єктів авторського права (творів), так і суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Згідно з п.1.1 договору користувач доручає ПО УЛАСП укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими користувач отримає одночасно як дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права, так і дозволів на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Відповідно до п. 3.1. Договору про правомірне використання, Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором. Відповідно до п. 3.2. Договору, Договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.

Відповідно до п. 3.3. Договору, за Договорами, зазначеними в п. 3.1. та 3.2. Користувач здійснює оплату за весь строк дії шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами, розмір яких встановлено у Додатку №3 до цього Договору. При цьому Користувачем здійснюється оплата єдиним платежем, як за авторські, так і за суміжні права (надалі також - «Єдиний сукупний платіж за майнові права») в розмірі, що зазначений в Додатку №3 до цього Договору (з урахуванням інших положень Договору) в строк для сплати Роялті, що визначений у Додатку №3 до цього Договору на рахунок Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав».

Згідно з п.3.4 договору користувач може здійснити оплату одразу за весь строк дії договору річним платежем, попередньо вказавши про це в додатку №3, на умовах, які передбачені для платежів періодами. У такому разі механізм розстрочки не застосовується.

Відповідно до п. 3.5. Договору про правомірне використання, механізм розстрочки, передбачений цим Договором, діє наступним чином. Користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання цього Договору. Режим розстрочки за загальним правилом за цим Договором діє без обмеження строку. В той же час, якщо Користувач не сплачував Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови річної оплати (умови річної оплати означають: оплату за рік у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів: як стосовно авторських прав, так і стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей Договір із додатками до нього.

Позивач зазначає, що на дату подання позовної заяви відповідач не сплачував за Договором про правомірне використання кошти більше ніж два місяці, а отже позивач вважає, що розстрочка на поточний момент вже не діє.

У додатку №3 до договору сторони визначили наступне: - перелік закладів, в яких користувач здійснює використання об`єктів суміжних прав та об`єктів авторських прав: кафе «Наталі», Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Минай, вул. Будівельників, 6А; - розмір Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права 2000,00 грн; - сторони погодили, що Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права є щомісячним платежем та сплачується щомісячно; - єдиний сукупний платіж за майнові права перераховується Користувачем на розрахунковий рахунок Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» відповідно до умов Основного договору (Договору про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права і суміжних прав). Він сплачується не пізніше ніж за п`ять днів до початку періоду (місяця), за який він здійснюється. Перший платіж здійснюється не пізніше п`яти календарних днів з моменту підписання Основного договору. Це ж правило застосовується у випадку пролонгації Основного договору.

У п. 5.1. договору сторони передбачили, що у разі виникнення заборгованості Користувача за цим Договором (основним договором із додатками до нього) позов (позови) на стягнення такої заборгованості може бути поданий окремо ПО УЛАСП, окремо Авторською організацією до Користувача щодо наявної у Користувача окремої заборгованості перед Авторською організацією, окремо Суміжною організацією до Користувача щодо наявної у Користувача окремої заборгованості перед Суміжною організацією, а також у разі досягнення домовленості між Авторською організацією та Суміжною організацією ними може бути поданий спільний позов про стягнення заборгованості з Користувача.

Посилаючись на те, що передбачений п.3.5 договору механізм розстрочки не діє, позивач вказує, що відповідач мав провести повну річну передоплату, а відтак зазначає про наявність заборгованості відповідача у розмірі 19 000,00 грн, що станом на дату подання позовної заяви не сплачена, відтак, позивач був змушений звернутися до суду із позовом про примусове стягнення заборгованості.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах №КБР-174/09/21-Н від 22.09.2021 з додатками до нього за своєю правовою природою є ліцензійним договором.

Відповідно до ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Відповідно до п.3.1 і 3.2 Договору про правомірне використання, ліцензійні договори, що укладалися Відповідачем (Додаток 1 та Додаток 2 до Договору) є договорами, укладеними на 1 (один) рік із автоматичною пролонгацією.

У відповідності до ліцензійних договорів (Додаток 1 та Додаток 2 до Договору про правомірне використання), цей договір набирає чинності з 01 жовтня 2021 року і діє 1 (один) рік, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання. У випадку, якщо жодна із Сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії цієї Ліцензійної угоди протягом місяця до настання зазначеної в п.5.1 дати, дія цієї Ліцензійної угоди вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії цієї Ліцензійної угоди не буде належного повідомлення про припинення...».

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів звернення кожної із сторін із заявою про припинення ліцензійної угоди в порядку, передбаченому п.5.1 договору, судом встановлено, що договір було пролонговано на 1 (один) рік з жовтня 2022 року до вересня 2023 року.

Умовами п.3.3 договору сторони погодили, що за договорами про надання дозволу на використання суміжних/ авторського права Користувачем здійснюється оплата єдиним платежем, як за авторські, так і за суміжні права (надалі також - «Єдиний сукупний платіж за майнові права») в розмірі, що зазначений в Додатку №3 до цього Договору (з урахуванням інших положень Договору) в строк для сплати Роялті, що визначений у Додатку №3 до цього Договору на рахунок Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав.

У додатку №3 до договору сторони визначили розмір Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права в сумі 2 000,00грн.

Позивач стверджує, що в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не сплачував обумовлені договором роялті, зокрема, протягом періоду з березня 2022 року по вересень 2022 року включно (за перший рік дії договору) та з жовтня 2022 року по вересень 2023 року включно (за другий рік дії договору).

В позовній заяві позивач вказував, що оскільки передбачений п.3.5 механізм розстрочки платежів не діє (так як користувач не сплатив єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права протягом двох місяців поспіль), відповідач мав сплатити роялті у вигляді повної річної передоплати. У зв`язку з чим позивач визначив заборгованість відповідача за період з березня 2022 року по вересень 2022 року (за перший рік дії договору) та з жовтня 2022 року по вересень 2023 року включно (за другий рік дії договору).

У п. 5.1. договору сторони передбачили, що у разі виникнення заборгованості користувача за цим договором (основним договором із додатками до нього) позов (позови) на стягнення такої заборгованості може бути поданий окремо ПО УЛАСП, окремо Авторською організацією до Користувача щодо наявної у Користувача окремої заборгованості перед Авторською організацією, окремо Суміжною організацією до Користувача щодо наявної у Користувача окремої заборгованості перед Суміжною організацією, а також у разі досягнення домовленості між Авторською організацією та Суміжною організацією ними може бути поданий спільний позов про стягнення заборгованості з Користувача.

Застосувавши встановлену у п.3.6 договору пропорцію перерахунку у розмірі 50% від винагороди, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 19 000,00 грн заборгованості.

Однак, суд вважає такі висновки помилковими та такими, що суперечать умовам укладеного сторонами договору.

Зокрема, у п.3.4 договору сторони визначили, що користувач може здійснити оплату одразу за весь строк дії договору річним платежем, попередньо вказавши про це в додатку №3, на умовах, які передбачені для платежів періодами. У такому разі механізм розстрочки не застосовується.

Разом з тим, у додатку №3, а саме у п.2.2 такого, сторони визначили, що Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права є щомісячним платежем та сплачується щомісячно.

Відтак, з аналізу передбачених сторонами умов договору вбачається, що сторони передбачили саме щомісячну сплату користувачем відповідних роялті, а не як стверджує позивач шляхом здійснення річної передоплати. При цьому, зі змісту позовних вимог випливає, що звернувшись до суду у липні 2023 року, позивач просить стягнути з відповідача борг за період, який фактично ще не наступив на момент звернення до суду з позовом з серпня 2023 року по вересень 2023 року, що, на думку суду, свідчить про передчасність таких позовних вимог.

Наведене узгоджується із висновками Західного апеляційного господарського суду у постанові Західного апеляційного господарського суду від 12 липня 2023 року у справі №907/886/22.

З урахування наведеного, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів припинення дії укладеного сторонами ліцензійного договору станом на момент подання позову (03.07.2023) та відсутність доказів сплати користувачем передбачених договором роялті, враховуючи визначений позивачем період заборгованості з березня 2022 року по липень 2023 року, суд вважає такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги, які розраховані за цей період (17 місяців).

Тому, враховуючи визначений сторонами розмір Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права у розмірі 2000,00 грн, за період з березня 2022 року по липень 2023 року (17 місяців) відповідач мав сплатити 34 000,00 грн.

З огляду на встановлений в п.3.6 договору принцип розподілу єдиного сукупного платежу між авторською та суміжною організаціями (50%), відповідач повинен відшкодувати позивачу 17 000,00 грн (34 000,00 грн : 2).

Положеннями статей 13-14 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, суд дійшов висновку про його часткове задоволення в розмірі 17 000,00 грн.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 2 401,37 гривень витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Андрійканича Павла Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, ) заборгованість за Договором №КБР-174/09/21-Н від 22.09.2021 у розмірі 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.), а також 2 401,37 грн (дві тисячі чотириста одну гривню 37 коп.) судового збору за подання позовної заяви.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 22.08.2023

Суддя Андрейчук Л. В.