ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2023 Справа № 917/1994/20
про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.01.2021 на 09:45 год.
Прокурор зазначає, що до повноважень районних державних адміністрацій входить розпорядження земельними ділянками державної власності у випадках, чітко визначених статтями 17, 122 Земельного кодексу України та статтею 13 Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», виключно в частині розпорядження нерозподіленими земельними ділянками та не витребуваними земельними частками (паями).
Питання розпорядження земельними ділянками в інших випадках не відноситься до повноваження райдержадміністрацій.
Доказами віднесення спірної земельної ділянки до нерозподілених земель, як зазначає прокурор, є протокол розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) КСП «Маяк», складений Великобагачанською райдержадміністрацією. Але такий протокол розподілу земельних ділянок Великобагачанською райдержадміністрацією не наданий. Матеріали розподілу земель КСП «Маяк» також відсутні і у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, а також у Остап`ївській сільській раді.
Прокурор зазначає, що за повідомленням Остап`ївської сільської ради у відповідь на запит прокуратури, частина відомостей щодо розподілу земель КСП «Маяк» містяться в технічній документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колишнього КСП «Промінь Леніна» в адміністративних межах Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району.
На графічних матеріалах, що є складовою частиною вказаної технічної документації, зображена, зокрема, земельна ділянка, яка перебувала в колективній власності КСП «Маяк». Так, згідно з умовними позначеннями на графічних матеріалах зазначена земельна ділянка не підлягала приватизації, а підлягала залуженню.
Крім того, як зазначає прокурор у позові, в порушення пункту 3.5. Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 536 від 11.10.2011 «Про затвердження Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки», Великобагачанською районною державою адміністрацією передано земельну ділянку без розроблення її агрохімічного паспорту.
В позові зазначено, що після реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку, орган місцевого самоврядування мав право розпорядитися нею у порядку, передбаченому частиною 1 статті 134 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, що, в свою чергу, сприяло б встановленню економічно обґрунтованій, визначеній на конкурентній основі орендній платі. Порушення ж вказаного порядку передачі земель створило переваги одному суб`єкту, а саме ТОВ «Агро Енерджі», перед іншими в частині реалізації конкурентних прав на землю, а також спричинило економічно необгрунтоване встановлення плати за землю, що у наслідку, призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом. Отже, наявність незаконно укладеного райдержадміністрацією з ТОВ «Агро Енерджі» договору оренди землі позбавляє можливості Решетилівську ОТГ розпорядитися земельною ділянкою у передбачений законом спосіб.
В цьому контексті у сфері земельних правовідносин, як зазначено в позові, важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).
За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокуратури до суду є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - незаконної передачі земельних ділянок в користування, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, -землі - національного багатства України. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення землі власнику.
Водночас на підставі рішення сорокової сесії Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району сьомого скликання «Про добровільне приєднання територіальних громад сіл Остап`є, Нове Остапове, Підгір`я, Запсілля, Уханівка, Олефіри Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області до Решетилівської міської об`єднаної територіальної громади» від 16.01.2020 № 1 та Рішення двадцять восьмої позачергової сесії Решетилівської міської ради Полтавської області сьомого скликання «Про добровільне приєднання територіальних громад сіл Остап`є, Нове Остапове, Підгір`я, Запсілля, Уханівка, Олефіри Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області до Решетилівської міської ради об`єднаної територіальної громади» від 16.01.2020 № 843-28-УІІ, Рішення двадцять дев`ятої позачергової сесії Решетилівської міської радй Полтавської області сьомого скликання «Про реорганізацію Остап`ївської сільської ради шляхом приєднання до Решетилівської міської ради об`єднаної територіальної громади» від 20.01.2020 № 845-29-УІІ, реорганізовано Остап`ївську сільську раду шляхом приєднання до Решетилівської міської ради, визнано Решетилійську міську раду правонаступником всього майна, прав та обов`язків Остап`ївської сільської ради.
Отже, Решетилівська міська об`єднана територіальна громада є власником спірної земельної ділянки, а відтак, як зазначає прокурор, має право на звернення до суду щодо визнання недійсними розпоряджень Великобагачанської районної державної адміністрації, договорів оренди землі, які прийнято та укладено із перевищенням наданих законом повноважень та які порушують інтереси держави.
Оскільки Остап`ївська сільська рада та Решитилівська міська рада не здійснили заходів, спрямованих на захист їх інтересів шляхом звернення з позовом до суду, прокурор звернувся до суду з даним позовом на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Ухвалою від 28.01.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 18.03.2021 на 10:30 год.
Відповідно до ухвали суду від 18.03.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 - Державного реєстратора Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавської області Гришко Віталія Володимировича. Відкладено розгляд справи на 27.04.2021 на 09:30.
Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву (вх.№ 3826 від 08.04.2021) проти позову заперечує та зазначає, що прокурор у позові стверджує, що відповідно до частини 1 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-1V (в редакції станом на 01.01.2019 року) - нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).
Однак, як зазначає відповідач 2, договір оренди землі між Великобагачанської РДА та ТОВ № «Агро Енерджі» було укладено 29.12.2018 року, тобто до вступу в силу вищевказаних змін, а відтак, посилання на законодавче визначення поняття нерозподіленої земельної ділянки є помилковим, оскільки дані норми Закону № 899- IV не мають зворотної дії в часі і можуть застосовуватися виключно з 01.01.2019 року.
Невірним є трактування відповіді Остап`ївської сільської ради, на яке іде посилання в позові, як на ту обставину, що спірна земельна ділянка не відносилася до нерозподілених земельних ділянок, оскільки надана копія 3 сторінок технічної документації стосується саме земельних ділянок, які перебували в колективній власності КСП «Промінь-Леніна», але аж ніяк не в колективній власності КСП «Маяк», а тому є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом.
Відповідач 2 зазначає, що згідно до інформації, викладеної у Висновку щодо погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки колективної власності (землі, які нерозподілені між землекористувачами) для передачі у користування за межами населених пунктів на території Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області № 2075/102-18 від 26.12.2018 року, земельна ділянка орієнтовною площею 162,5000 га, віднесена до земель колективної власності, що підтверджується державним актом на право колективної власності.
Матеріали справи не містять протоколу зборів власників земельных часток (паїв) в межах КСП «Маяк», згідно до якого присутніми на зборах власниками земельних часток вирішувалося питання щодо розробки проекту розташування земельних часток.
Окрім того, матеріали справи не містять також розпорядження Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області, яким би було затверджено проект створення нових землеволодінь в розмірі земельних часток (паїв) в межах КСП «Маяк» та яким було б прийнято рішення щодо засвідчення права власності громадян на земельні частки (паї).
Ураховуючи, що відповідна земельна ділянка була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була фактично розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) (матеріали справи не містять заяви колишніх членів КСП «Маяк» про витребування земельної частки (паю)), у розумінні вимог земельного законодавства, остання вважається нерозподіленою (невитребуваною).
Тобто, земельна ділянка, як зазначає відповідач 2, набула правового статусу розподіленої земельної ділянки (паю), яка до моменту отримання державного акту на право власності класифікуються як нерозподілена (невитребувана).
Посилання в позові на відсутність агрохімічного паспорту поля, без розроблення якого передача в оренду земельної ділянки є неможливою, відповідач 2 вважає невірним та зазначає, що покладення на юридичну особу, зацікавлену у отриманні в оренду земельної ділянки обов`язку проведення агрохімічної паспортизації земельної ділянки, що є складовою моніторингу грунтів на землях сільськогосподарського призначення, який здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, суперечить змісту положень статей 116, 118. 123, 124, 186, 186-1 ЗК України, Закону України «Про землеустрій».
У відповіді на відзив (вх.№4560 від 26.04.2021) прокурор зазначає, що визначення поняття «нерозподілена земельна ділянка», надане законодавцем у Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у редакції від 01.01.2019 та Відповідачем - 2 у відзиві, є тотожним, а отже не впливає на надання оцінки правовідносинам, що є предметом розгляду даної справи.
Відповідач 2 у своєму відзиві стверджує, що нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки - це запроектовані землі. Зазначене узгоджується з положеннями законодавства.
Водночас, Відповідачем 2 не надано жодних доказів в обґрунтування своїх доводів, зокрема: документації із землеустрою, протоколу зборів власників земельних часток (паїв) КСП «Маяк», або інших належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що спірна земельна ділянка підлягала розподілу при паюванні земель КСП «Маяк», але розподілена не була.
Прокурор зазначає, що на запити прокурора, які містяться в матеріалах справи, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, Великобагачанською райдержадміністрацією та Остап`ївською сільською радою також не було надано доказів, що свідчать про віднесення спірної земельної ділянки до нерозподілених (невитребувних) земельних ділянок, у зв`язку з відсутністю таких доказів взагалі.
Прокурор зазначає, що відповідно до пункту 1.16. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43 (в редакції чинній на час розроблення вказаної технічної документації із землеустрою) технічна документація зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею включає, зокрема, збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів.
Так, оскільки землі, що перебували в колективній власності КСП «Промінь Леніна» межували із землями, що перебували в колективній власності КСП «Маяк», то при виготовленні відповідної технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю громадянам власникам земельних часток (паїв) КСП «Промінь Леніна», на графічних матеріалах зображені й суміжні земельні ділянки, в тому числі земельна ділянка КСП «Маяк».
Інших графічних матеріалів з відображенням меж та місця розташування земель КСП «Маяк» жодним учасником даної справи, в тому числі Відповідачем 2, а також Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, як володільцем відповідних відомостей, не надано.
З урахуванням зазначеного, долучені до позовної заяви графічні матеріали, що є частиною технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю громадянам власникам земельних часток (паїв) КСП «Промінь Леніна» є належними та допустимими доказами.
Прокурор також зазначає, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, виключаються і в тому числі деградовані, малопродуктивні, техногенно забруднені сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації.
Враховуючи зазначене, спірна земельна ділянка не передбачалася до розподілу при паюванні в силу приписів закону.
Ухвалою суду від 27.04.2021 відкладено розгляд справи на 15.06.2021 на 11:15 год. Поновлено відповідачу 2 строк для подання відзиву на позов.
14.06.2021 від відповідача 2 до суду надійшло клопотання про долучення додаткових доказів по справі (вх.№6481) та клопотання про заміну відповідача 1 Великобагачанської районної державної адміністрації на її правонаступника Миргородську районну державну адміністрацію (вх.№6432).
15.06.2021 від прокуратури до суду надійшли пояснення (вх.№6519) щодо клопотання відповідача 2 про долучення додаткових доказів по справі, в яких зазначено, що доданий відповідачем 2 проект роздержавлення та приватизації земель КСП «Маяк» Рокитянської та Остап`ївської сільських Рад народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області, не є доказом розпаювання земель колективної власності. Таким доказом відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)» є проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Також долучені докази не мають графічного зображення спірної земельної ділянки, що унеможливлює її ідентифікацію.
Ухвалою суду від 15.06.2021 розгляд справи відкладено на 29.07.2021 на 11:30 год.
20.07.2021 від представника відповідача 2 надійшли додаткові пояснення (вх. № 8004), у яких зазначено, що до матеріалів справи прокурором чомусь не долучено доказів відсутності фактів розпаювання земель КСП «Маяк» Рокитянської та Остап`ївської сільських рад, які б підтверджували, що спірна земельна ділянка не входила в площу земельних ділянок, які підлягали паюванню.
Підставою звернення з позовом стало наявність порушень вимог ст. 134 Земельного кодексу України, яка передбачає продаж або передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності на конкурентних засадах (земельних торгах).
При цьому, спірна земельна ділянка станом на момент укладення спірного договору оренди землі залишалася перебувати в колективній власності, та фактично була нерозподіленою між землекористувачами, що окрім іншого, підтверджується висновком погодження технічної документації із землеустрою від 26.12.2018 року № 2075/102-18, наданого Відділом у Великобагачанському районі ГУ Держгеокадастру в Полтавській області.
Щодо посилань прокурора про недоотримання коштів місцевим бюджетом, відповідач 2 зазначає, що в позові прокурор, посилаючись на відомості з Порталу нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, зазначає нормативно-грошову оцінку спірної земельної ділянки 389 828,86 грн.
206 - землі, грунти яких придатні для вирощування культур без будь-яких обмежень - 35,9105 га;
134д - це орні землі, рельєф, ґрунти та інші умови яких в цілому відповідають вимогам культури, але мають фактор, що знижує родючість - 6,5720 га;
135д - це обмежено придатні орні землі, де грунтовий покрив, рельєф і інші умови характеризуються декількома негативними факторами, усунення яких для вирощування культури пов`язане з додатковими затратами на агротехнічні, ґрунтозахисні та меліоративні заходи - 33,4865 га;
143 - землі мають значні обмеження, які призводять до скороченого набору можливих культур - 85,5970 га;
209д - землі, які мають обмеження та приводять до скороченого набору можливих культур - 0,9340 га.
Таким чином, в разі розірвання спірного договору, відповідний місцевий бюджет тільки за один рік недоотримає коштів на загальну суму (295 263,84 грн. - 58 474,33 грн.) = 236 789,51 грн., ш призведене до значних втрат місцевого бюджету та може бути оцінено як безпосередні збитки.
Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню, суд може прийняти рішення про задоволення позову.
Прокурором не доведено належними та допустимими доказами у розумінні положень статей ГПК України, що відповідачами порушено права та охоронювані законом інтереси Решетилівської міської об`єднаної територіальної громади внаслідок прийняття Великобагачанською РДА оскаржуваного розпорядження та подальше укладення оспорюваного договору оренди землі від 28.12.2018 року, а тому підстави для задоволення позову взагалі відсутні.

Ухвалою суду від 29.07.2021 замінено відповідача 1 Великобагачанську районну державну адміністрацію на її правонаступника Миргородську районну державну адміністрацію, відкладено розгляд справи на 21.10.2021 на 09:30 год.
Ухвалою від 21.10.2021 відкладено розгляд справи на 04.11.2021 на 09:30год.
Ухвалою суду від 04.11.2021 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено на 23.12.2021 на 09:30 год.
В судовому засіданні 23.12.2021 представник прокуратури позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача 2 проти позову заперечує. В судовому засіданні оголошено перерву до 03.02.2022 до 13:00 год.
В судовому засіданні 03.02.2022 оголошено перерву до 11.03.2022 до 10:00 год.
Ухвалою суду від 29.03.2022 розгляд справи призначено на 09.06.2022 на 11:00 год., оскільки судове засідання, призначене на 11.03.2022 на 10:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Ухвалою суду від 09.06.2022 відкладено розгляд справи на 04.08.2022 на 11:00 год.
02.08.2022 від представника відповідача 2 до суду надійшли додаткові пояснення з додатком (вх.№5170) та 03.08.2022 клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 5236).
04.08.2022 від прокуратури до суду надійшли пояснення (вх.№5258) щодо надання відповідачем 2 додаткових пояснень.
Ухвалою суду від 04.08.2022 розгляд справи відкладено на 13.10.2022 на 10:00 год.
Ухвалою суду від 17.10.2022 розгляд справи призначено на 17.11.2022 на 10:00 год., оскільки судове засідання, призначене на 13.10.2022 на 10:00 год. не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Ухвалами суду від 17.11.2022 та від 15.12.2002 розгляд справи відкладено на 15.12.2022 на 12:00 год та на 02.03.2023 на 10:00 год. відповідно.

Ухвалою суду від 10.03.2023 розгляд справи призначено на 04.05.2023 на 10:00 год., оскільки судове засідання, призначене на 02.03.2023 на 10:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою суду від 04.05.2023 за заявою представника відповідача 2 (вх.№ 5597 від 04.05.2023) замінено позивачів 1, 2 Решетилівську міську об`єднану територіальну громаду та Остап`ївську сільську раду Великобагачанського району Полтавської області на Решетилівську міську раду Полтавської області. Відкладено розгляд справи на 06.07.2023 на 10:00 год.

06.07.2023 до суду від прокуратури надійшли пояснення (вх.№8372), в яких повідомлено про наявність описки в п.4 прохальної частини позову: замість рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришка Віталія Володимировича від 09.01.2020 слід зазначити рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришка Віталія Володимировича від 09.01.2019.

Від позивача Решетилівської міської ради до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання 06.07.2023 без участі її представника (вх.№8408 від 06.07.2023). Позивач позов прокурора підтримує та просить задовільнити його в повному обсязі.

Відповідач 1 та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом на електронну адресу (т. 2, а.с. 209).

В судовому засіданні 06.07.2023 суд відмовив відповідачу 2 у прийнятті до розгляду додаткових пояснень з додатком (вх.№5170 від 02.08.2022) у зв`язку із пропуском строку, встановленого ГПК України для подання доказів.

Відповідно не приймаються судом до розгляду пояснення прокуратури (вх.№5258 від 04.08.2022) щодо надання відповідачем 2 додаткових пояснень.

В судовому засіданні 06.07.2023 представник прокуратури позов підтримує та просить суд задовільнити його в повному обсязі. Представник відповідача 2 проти позовних вимог заперечує та просить в позові відмовити.

В судовому засіданні 06.07.2023 ухвалено рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача 2, суд встановив:

Полтавською обласною прокуратурою під час вивчення питання законності надання земель установлено, що на підставі заяви ТОВ «Агро Енерджі» розпорядженням голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 29.12.2018 №445 передано ТОВ «Агро Енерджі» в оренду земельну ділянку на території Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області площею 162,5000 га, в тому числі сіножаті - 162,5000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:003:1741 строком на 14 років або до моменту отримання власниками нерозподілених земельних ділянок витягів про реєстрацію права власності на земельну ділянку або іншого правовстановлюючого документу за рахунок земель колективної власності колишнього КСП «Маяк» (т.1. а.с.47).

Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі відділом у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 29.12.2018 як землі, інформація про реєстрацію права власності на які відсутня у Державному земельному кадастрі (т.1. а.с.40).

На виконання вищезазначеного розпорядження між Великобагачанською районною державною адміністрацією та ТОВ «Агро Енерджі» укладено договір оренди землі від 29.12.2018 (т.1. а.с.75-76), відповідно до якого ТОВ «Агро Енерджі» передано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення (сіножаті) за рахунок нерозподілених земельних ділянок колишнього КСП «Маяк» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:003:1741, яка знаходиться за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, Остап`ївська сілська рада.

Договір оренди укладено на 14 років або до моменту отримання власниками нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок витягів про реєстрацію права власності на земельну ділянку або іншого правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 4 921063,88 грн. Орендна плата вноситься орендарем в розмірі 6% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 295 263, грн. в рік (пункти 4, 9 договору).

Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано 09.01.2019 у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якому не зазначаються відомості про власника земельної ділянки. Номер запису про інше речове право 31466975 (т.1, а.с.80-81).

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 31.10.2019 №964-ДК/1225/АП/09/01/-19, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області встановлено, що Великобагачанською районною державною адміністрацією допущено порушення вимог статей 17, 122, 123, 124, 134 Земельного кодексу України (т.1. а.с.60-62).

В акті зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер :00:003:1741 належить до земель колективної власності колишнього КСП «Маяк», що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ, виданого Остап`ївською сілською радою (т.1. а.с.28-30).

Прокурор в позові зазначає, що до повноважень районних державних адміністрацій входить розпорядження земельними ділянками державної власності у випадках, чітко визначених статтями 17, 122 Земельного кодексу України та статтею 13 Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», виключно в частині розпорядження нерозподіленими земельними ділянками та не витребуваними земельними частками (паями).

Земельна ділянка кадастровий номер :00:003:1741 не відносилася до земель державної форми власності, а перебувала в складі земель колективної власності КСП «Маяк», а також не належить до нерозподілених земельних ділянок та не витребуваних земельних часток (паїв), а тому у Великобагачанської районної державної адміністрації відсутні повноваження щодо передачі вказаної ділянки у користування.

В обгрунтування позову прокурор також посилається на лист Виконавчого комітету Решитилівської міської ради Полтавської області за № 118 від 13.11.2020 (т.1, а.с.72) і додані до нього документи (т.1,а.с.73-79), з яких вбачається, що спірна земельна ділянка підлягала залуженню.

Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018, Остап`ївською сільською радою 02.05.2019 зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку кадастровий номер :00:003:1741 площею 162,5 га, що розташована в адміністративних межах Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району (т.1, а.с.80).

Посилаючись на те, що спірна земельна ділянка передана в оренду відповідачу 2 з порушенням вимог чинного законодавства, прокурор вважає, що розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 29.12.2018 № 445 "Про передачу в оренду земельних ділянок ТОВ "Агро Енерджі" є незаконним та підлягає скасуванню, а договір оренди землі від 29.12.2018, укладений між Великобагачанською районною державною адміністрацією та ТОВ "Агро Енерджі" щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1741 площею 162,5000 га, що розташована в адміністративних межах Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району, підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Оскільки Остап`ївська сільська рада Великобагачанського району (як власник спірної земельної ділянки) та Решетилівська міська рада Полтавської області (як правонаступник Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району) на листи Полтавської обласної прокуратури від 06.11.2020 за № 15/1-274вих-20 та від 13.11.2020 за № 15/1-307вих-20 (т.1, а.с.64-66, 68-69) заходів щодо усунення виявлених порушень не вжили, до суду з даним позовом на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернувся прокурор, про що повідомив власника земельної ділянки (т.1, а.с.82).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши додані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю з наступних підстав.

Частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За правилами статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (частина 1 статті 124 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Обов`язок органів державної влади і органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, закріплений в статтях 6 та 19 Конституції України.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі.

Згідно вимог, передбачених частинами 3 та 4 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За приписами статті 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Як вбачається зі змісту розпорядження Великобагачанської РДА від 29.12.2018 №445, яке є предметом оскарження у даній справі, ТОВ «Агро Енерджі» передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:1741 площею 162,500 га як нерозподілену земельну ділянку колишнього КСП «Маяк» в адміністративних межах Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено в Законі України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 №899-IV (із змінами і доповненнями).

Статтями 1 та 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай); трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що у проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначаються місце розташування земельних ділянок, їх межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільове призначення, дії обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок, у тому числі земельних сервітутів. Із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, виключаються: деградовані, малопродуктивні, а також техногенно забруднені сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації; заболочені землі; інші землі, які недоцільно використовувати для сільськогосподарських потреб.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (в редакції Закону від 10.07.2018) передбачено, що нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.

Статус не витребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17.

Як було зазначено вище, спірна земельна ділянка була надана відповідачу 2 за рахунок земель колективної власності колишнього КПС «Маяк», які перебували у останнього згідно Державного акту на право колективної власності серія ПЛ, виданого Остап`ївською сільською радою у 1995 році.

Проте, матеріали справи не містять доказів реалізації Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), а саме, протоколу зборів про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого райдержадміністрацією; проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які б свідчили, що спірна земельна ділянка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Відповідачами до матеріалів справи також не надано доказів в підтвердження статусу спірної земельної ділянки, як нерозподіленої, не витребуваної, що виключає можливість розпорядження нею в порядку статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Відповідачами також не спростовано доводів прокурора про те, що спірна земельна ділянка підлягала залуженню, а також не надано доказів оскарження відповідачами Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 31.10.2019 №964-ДК/1225/АП/09/01/-19, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

З урахуванням вище зазначеного, суд дійшов висновку, що розпоряджаючись спірною земельною ділянкою як такою, що безпідставно внесена до категорії нерозподілених (невитребуваних) паїв, Великобагачанська районна державна адміністрація діяла поза межами, передбачених статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" повноважень.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом частини 3 статті 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації №445 від 29.12.2018 прийнято з перевищенням повноважень, оскільки в порушення положень статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та статті 122 Земельного кодексу України Великобагачанська РДА розпорядилась земельними ділянками сільськогосподарського призначення, які не були віднесені до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок.

Отже, позовна вимога про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації №445 від 29.12.2018 «Про передачу в оренду земельних ділянок ТОВ «Агро Енерджі» обгрунтована, підтверджена наявними доказами, відповідачами не спростована та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди землі від 29.12.2018, укладеного між Великобагачанською районною державною адміністрацією та ТОВ «Агро Енерджі» щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1741 площею 162,5000 га, яка розташована в адміністративних межах Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтями 15 та 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже господарський договір, в т.ч. договір оренди землі від 29.12.2018, може бути визнаний недійсним за наявності двох умов:

- порушення ним прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача;

- наявності передбачених законом підстав для визнання договору недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою для визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2 статті 203 Цивільного кодексу України);

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України);

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки спірний договір оренди землі укладено на підставі розпорядження Великобагачанської РДА від 29.12.2018р. №445, яке винесено з порушенням вимог чинного законодавства, суд вважає, що вказаний договір є таким, що суперечить положенням статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та статті 122 Земельного кодексу України і підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

В постанові від 21.12.2021 по справі № 917/664/19 Верховний Суд зазначив, що згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України (чинна редакція) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У статті 215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі статтею 217 зазначеного Кодексу недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.

Відповідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Так, спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав, відповідно до ст. 79-1 ЗК України та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 29.12.2018, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру.

Специфіка об`єкту власності унеможливлює первісне набуття права на нього позивачем одночасно із виникненням самого об`єкту (земельна ділянка існувала як об`єкт права до 01.01.2019), а отже в даному випадку міг бути лише перехід права на цю земельну ділянку від попереднього власника.

Попереднім власником спірної земельної ділянки було КСП «Маяк», припинення якого як суб`єкта права взагалі і права власності на спірну земельну ділянку за змістом п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України зумовлює висновок про те, що перехід від попереднього власника до іншої особи мав відбутись не пізніше його ліквідації, оскільки інакше слід допустити існування права власності на конкретний об`єкт без суб`єкту такого права, що суперечить самій суті права власності, визначеній в ст. 316 ЦК України.

Станом на момент ліквідації КСП «Маяк» (і протягом подальшого часу як на момент реєстрації права власності на спірну земельну ділянку так і на момент звернення з позовом до суду), враховуючи приписи ст. ст. 13, 41, 142 Конституції України, ст. 374 ЦК України, ч. 3 ст. 78 ЗК України земельна ділянка могла бути лише державної, комунальної або приватної власності. Таким чином з моменту припинення існування попереднього власника, якому в силу його статусу спірна земельна ділянка належала на праві колективної власності, відбувся одночасно і перехід права власності до іншого суб`єкту і відповідна зміна форми власності.

Встановлені судом обставини вказують на те, що спірна земельна ділянка не увійшла до складу земель державної та приватної власності, в свою чергу, розташована вона на території відповідної територіальної громади.

У відповідності до п. а ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Таким чином, суд, опираючись на наведені вище обставини і норми права, приходить до висновку, що місцева територіальна громада була власником спірної земельної ділянки з часу ліквідації КСП «Маяк», тобто з 01.01.2019.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Отже, Решетилівська міська рада Полтавської області як правонаступник Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району з 01.01.2019 є власником спірної земельної ділянки, а відтак має право на звернення до суду з вимогами щодо визнання недійсними розпоряджень Великобагачанською РДА, договорів оренди землі, які прийнято та укладено із перевищенням наданих законом повноважень та які порушують інтереси держави.

У даному випадку спір стосується земельних правовідносин, де встановлені прокурором та підтверджені судом порушення закону можуть бути усунуті лише шляхом подання відповідного позову прокурором в інтересах органу, який є власником земельної ділянки.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь - яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Пунктами 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки судом визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 29.12.2018 № 445 "Про передачу в оренду земельних ділянок ТОВ "Агро Енерджі" та визнано недійсним договір оренди землі від 29.12.2018, укладений між Великобагачанською районною державною адміністрацією та ТОВ "Агро Енерджі" щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1741 площею 162,5000 га, що розташована в адміністративних межах Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району, вимога прокурора про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди ТО В «Агро Енерджі» на земельну ділянку площею 162,5000 га, кадастровий номер :00:003:1741, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришка Віталія Володимировича від 09.01.2019 номер запису про інше речове право - 31466975, та припинення права оренди ТОВ «Агро Енерджі» є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 216 Цивільного кодексу України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки спірний договір оренди землі укладено в порушення вимог чинного законодавства, вимога про повернення ТОВ «Агро Енерджі» земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1741 площею 162,5000 га вартістю 389828,86 грн Решетилівській міській раді Полтавської області, як похідна від вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, є обгрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно п.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Великобагачанської районної державної адміністрації від 29.12.2018 № 445 "Про передачу в оренду земельних ділянок ТОВ "Агро Енерджі".

3. Визнати недійсним договір оренди землі від 29.12.2018, укладений між Великобагачанською районною державною адміністрацією та ТОВ "Агро Енерджі" щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1741 площею 162,5000 га, що розташована в адміністративних межах Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району.

4. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ТОВ "Агро Енерджі" на земельну ділянку площею 162,5000 га кадастровий номер :00:003:1741, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришка Віталія Володимировича від 09.01.2019, номер запису про інше речове право - 31466975 та припинити право оренди на вказану земельну ділянку ТОВ "Агро Енерджі".

5. Зобов`язати ТОВ "Агро Енерджі" повернути земельну ділянку кадастровий номер :00:003:1741 площею 162,5000 га вартістю 389828,86 грн Решетилівській міській раді Полтавської області.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

6. Стягнути з Миргородської районної державної адміністрації, (вул.Гоголя,120, м. Миргород Полтавської області, 37600, ) на користь Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100 - річчя Полтави, 7, м. Полтава, рахунок UA 0006160 банк ДКСУ м. Київ, ) судовий збір у сумі 3 153,00 грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Енерджі" (вул. Кучеренка,39А, с. Нижні Млини, Полтавський район, Полтавська область, 38752, ) на користь Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100 - річчя Полтави, 7, м. Полтава, рахунок UA 0006160 банк ДКСУ м. Київ, ) судовий збір у сумі 9 000,43 грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Згідно з частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Солодюк О.В.