ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2434/23

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. перевіривши матеріали

заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

УСТАНОВИВ:

08.08.2023 до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявниця) із заявою від 01.08.2023 (вх. №2093/23 від 08.08.2023) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України.

Перевіривши подану заяву, суд вважає її такою, що не відповідає вимогам Кодексу з наступних підстав.

1. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 116 Кодексу у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються, зокрема, місце проживання боржника.

Так, на титульному аркуші відповідної заяви зазначено місце проживання заявниці: « АДРЕСА_1 », на підтвердження чого суду надано копії 1-3, 12-13 сторінок її паспорта.

При цьому, на 2му аркуші заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що зареєстрована та проживає за указаною вище адресою. Водночас, із змісту 3го аркуша зазначеної заяви вбачається, що заявниця, з огляду на введення в Україні воєнного стану, була вимушена виїхати до Республіки Польщі.

Частиною 1 ст. 8 Кодексу встановлено, що справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи підприємця.

З змістом ч. 3 ст. 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

У свою чергу, суд зазначає, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (п. 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265).

Водночас, відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) осіб не поширюються на облік громадян України, які проживають за межами України, що ведеться закордонними дипломатичними установами України у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).

Так, питання ведення закордонними дипломатичними установами України обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за межами України (далі - консульський облік) регулює Порядок ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2020 №85 (далі Порядок).

Відповідно до пп. 2 п. 1 Порядку консульський облік - вчинення уповноваженими посадовими особами закордонних дипломатичних установ України (далі - уповноважені посадові особи) комплексу дій з реєстрації інформації про місце проживання або перебування громадянина України на території іноземної держави шляхом внесення даних до відомчої інформаційної системи МЗС.

Про перебування на консульському обліку та зняття з консульського обліку закордонними дипломатичними установами України видаються довідки за формою згідно з додатками 1 та 2 (п. 6 Порядку).

Отже, у разі виїзду заявниці за межі України та перебування (проживання) на території іншої держави, остання зобов`язана надати суду, зокрема але не виключно, відповідну довідку про перебування на консульському обліку, чого ОСОБА_1 зроблено не було.

Ураховуючи зазначене та те, що відомості про одночасне перебування (проживання) заявниці як в Україні так і за її межами виключають один одного, у суду відсутня можливість установити фактичне місце її перебування (проживання) у тому числі з метою ведення офіційного листування та вручення офіційної кореспонденції.

2. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

При цьому, суд зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 30 Кодексу, зокрема, сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», зокрема, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2023 встановлено у розмірі 2 684,00грн.

Таким чином, загальна сума основної грошової винагороди арбітражного керуючого, яка повинна бути авансована заявницею, становить 40 260,00грн (2 684,00*5*3=40 260,00).

У свою чергу, до відповідної заяви долучено квитанцію до платіжної інструкції №41533124 від 21.06.2023 на суму 40 260,00грн. Із змісту вказаного розрахункового документа вбачається, що платником грошових коштів є ОСОБА_2 , який, у свою чергу не є боржником та суб`єктом звернення у розумінні ст.ст. 1, 115, 116 Кодексу.

Надана заявницею суду заява ОСОБА_2 від 01.08.2023, якою останній просить вважати сплату коштів у розмірі 40 260,00грн згідно квитанції №41533124 від 21.06.2023 виконанням обов`язку боржника іншою особою у порядку ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України судом до уваги не приймається, оскільки вчинення таких дій не передбачено положеннями Кодексу, які є спеціальними під час їх зіставлення з нормами загальними та мають пріоритет (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №910/21981/16).

За таких обставин, вказана квитанція до платіжної інструкції не є належним та допустимим доказом, який свідчить про дотримання приписів п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу.

3. Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених ст. 115 цього Кодексу.

Так, у своїй заяві ОСОБА_1 вказує на те, що підставою для звернення до суду є п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 115 Кодексу.

На підтвердження зазначеного заявниця надала суду рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2012 у справі №2-2967/11, із змісту якого вбачається, що останнє є знеособленим, що виключає можливість встановлення тих чи інших обставин, які входять до предмета доказування під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявницею при зверненні до суду не дотримано вимог, встановлених ст. 116 Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 113 Кодексу провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 3 ст. 37 Кодексу господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 ГПК України).

Ураховуючи те, що заявницею подано відповідну заяву без дотримання вимог ст. 116 Кодексу, суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_1 час для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 12, 76-78, 174, 234-235 ГПК України, ст.ст. 2, 30, 37, 113, 116 Кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від 01.08.2023 (вх. №2093/23 від 08.08.2023) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність - залишити без руху.

2. Запропонувати заявниці протягом десяти днів з дня отримання нею цієї ухвали виконати належним чином вимоги ст.116 Кодексу, а саме, надати суду:

довідку про перебування на консульському обліку або інший документ, який підтверджує законність перебування на території Республіка Польща;

інформацію щодо адреси місця проживання (перебування) за якою з ОСОБА_1 здійснюватиметься офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (поштова та електронна адреса) у справі про її неплатоспроможність;

докази авансування ОСОБА_1 винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 40 260,00грн на депозитний рахунок Господарського суду Київської області (реквізити депозитного рахунку суду: назва установи - Господарський суд Київської області; код ЄДРПОУ - 03499945; реєстраційні рахунки (депозитний) - UA0014298; установа банку - ДКСУ місто Київ);

належним чином засвідчену копію рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2012 у справі №2-2967/11.

3. У разі невиконання заявницею п. 2 зазначеної ухвали у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

4. Звернути увагу заявниці на те, що у разі надіслання відповідних документів до суду засобами поштового зв`язку, невідкладно повідомити про це суд на його електронну пошту () із обов`язковим зазначенням штрих-коду поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 11.08.2023 та окремо від рішення оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, яка подається у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 11.08.2023.