ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1768/23

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 911/1768/23

за позовом Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАНАРА», м. Богуслав

про стягнення 121 932,61 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАНАРА» (далі - відповідач) про стягнення 121 932,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків поставки товару за договором № 729/ВС від 26.12.2022, укладеним між позивачем та відповідачем, у зв`язку з чим позивачем на підставі пунктів 7.2 та 7.3 договору нараховано 99 473,79 грн пені та 22 461,82 грн штрафу.

Разом з цим, звертаючись до господарського суду із позовною заявою, позивач просив суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2023 відкрито провадження у справі № 911/1768/23, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено відповідачу строк для подання заяв із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

03.07.2023 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив вих. № 30/06 від 30.06.2023 (вх. № 12789/23) на позовну заяву, у якому відповідач просить суд позов задовольнити частково, зменшивши розмір заявленої позивачем неустойки. Відповідач частково визнає заявлені вимоги та зазначає, що прострочення поставки відбулось із-за відсутності товару на ринку через воєнні дії в Україні, у зв`язку з чим відповідач вимушений був шукати необхідну кількість товару за кордоном. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду щодо застосування штрафних санкцій, відповідач пояснив, що ринок комп`ютерного обладнання не передбачає високої рентабельності та валовий прибуток за здійснені постачання складає декілька процентів, які дозволяють забезпечувати мінімальні потреби підприємства, що підтверджується річним звітом за 2022 рік. За наведених обставин відповідач вважає, що оплата штрафних санкцій у вказаному розмірі, які він вважає несправедливими, призведе до моментального погіршення фінансового становища відповідача та втрати робочих місць колективом, а також це буде джерелом додаткових прибутків для позивача. Відповідач у відзиві просить позов про стягнення штрафних санкцій задовольнити частково, а саме зменшити розмір заявленої позивачем неустойки.

17.07.2023 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь від 11.07.2023 (вх. № 13690/23) на відзив, у якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач пояснив, що доводи відповідача про те, що заявлені до стягнення пеня та штраф є джерелом додаткових прибутків для позивача є безпідставними, оскільки позивач є військовим формуванням, створеним для захисту суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності України, а отримання прибутку чи досягнення інших економічних цілей не є завданням позивача. Позивач звертає увагу, що у п. 1.5 договору № 729/ВС від 26.12.2022 відповідач підтвердив, що він є власником товару і що товар не знаходиться в заставі, в спорі, під арештом, необтяжений правами третіх осіб, тому безпідставними є твердження відповідача про відсутність у нього товару для поставки його у встановлені строки у зав`язку із воєнними діями на території України. Позивач вказує, що відповідач сертифікату Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини позивачу не надав, а отже не довів настання форс-мажорних обставин. Позивач зазначає про відсутність підстав для зменшення судом неустойки, яка заявлена до стягнення з відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

26.12.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АСАНАРА» (постачальник, відпоідач) укладено договір № 729/ВС, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити комплектувальні вироби до комп`ютерної техніки, а саме: комп`ютерні комплектуючі, різні, всього 9 найменувань (далі - товар), а замовник зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених договором.

Найменування предмета закупівлі відповідно до ДК 021:2015:30230000-0 Комп`ютерне обладнання (п. 1.2 договору).

Ціна, найменування (асортимент), кількість товару обумовлюються в додатку № 1 Специфікація на товар, який додається до договору і є його невід`ємною частиною (п. 1.3 договору).

Відповідно до специфікації, яка є додатком № 1 до договору № 729/ВС від 26.12.2022, сторони погодили поставку 9 найменувань товарів загальною вартістю 320 883,20 грн.

Згідно п. 1.5 договору постачальник підтверджує, що він є власником товару, який постачається за договором, що товар не перебуває в заставі, в спорі, під арештом, не обтяжений правами третіх осіб.

Згідно п. 3.3 договору ціна договору складає 320 883,20 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 53 480,53 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунок здійснюється замовником у формі попередньої оплати, яка виконується відповідно до абзацу 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070 (зі змінами), терміном до 10.02.2023, у розмірі 100 % ціни договору та складає 320 883,20 грн.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що поставка товару здійснюється до 10.02.2023.

Згідно п. 10.1 договору він набирає чинності з моменту підписання і діє щодо бюджетних зобов`язань до 31.12.2022, а стосовно інших зобов`язань, взятих сторонами за договором, - до повного їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Як зазначалось, пунктом 5.1 договору встановлено, що строк поставки до 10.02.2023.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем поставка товару в повному обсязі відбулась 16.03.2023, що підтверджується видатковою накладною № 9 від 16.03.2023, яка містить підписи уповноважених представників сторін.

Відповідач визнає, що у вказаний у договорі строк ним не було здійснено поставку товару, визначеного у специфікації, яка є додатком № 1 до договору.

Невиконання своїх зобов`язань у встановлений строк відповідач пояснює відсутністю товарів на ринку через воєнні дії в Україні.

Відповідач визнає факт невиконання ним зобов`язань за договором у встановлений строк, при цьому, він просить суд зменшити суму пені та штрафу з огляду на його майновий стан.

Згідно ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За визначенням ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Позивач просить суд стягнути з відповідача 99 473,79 грн пені за період з 13.02.2023 по 15.03.2023 та 22 461,82 грн штрафу.

Так, пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує на користь замовника пеню в розмірі 1 % від ціни договору за кожний день прострочення.

Згідно п. 7.3 договору, якщо прострочення строку поставки товару склало понад 30 днів від дня, коли поставка на умовах договору мала завершиться, постачальник одноразово додатково сплачує на користь замовника штраф у розмірі 7 % від ціни договору.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Суспільні відносини щодо укладання та виконання господарських договорів регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 2 ст. 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Таким чином, до правовідносин сторін договору щодо забезпечення належного виконання господарського договору штрафними санкціями (неустойка, штраф, пеня) слід застосовувати положення глави 26 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 1 ст. 173 ГК України містить визначення господарського зобов`язання, яким визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Тобто, в розумінні ст.ст. 173 та 230 ГК України пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена позиція викладена в постанові КГС ВС від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18.

При цьому, суд враховує, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Частиною 1 ст. 233 ГК України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зміст зазначених норм свідчить, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно з вимогами ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач, обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру неустойки, зазначив, що він повідомляв позивача про відсутність на ринку товарів та наголошував, що ринок комп`ютерного обладнання не передбачає високої рентабельності та валовий прибуток за здійсненні постачання складає декілька процентів, які дозволяють забезпечувати мінімальні потреби підприємства, що підтвердження річним фінансовим звітом за 2022 рік (дохід товариства у 2022 році складав 263 100,00 грн).

Суд звертає увагу, що на момент підписання договору 26.12.2022 відповідач гарантував, що товар належить йому на праві власності, товар не перебуває в заставі, в спорі, під арештом, не обтяжений правами третіх осіб.

При цьому, твердження відповідача про відсутність товару, який є предметом договору від 26.12.2022, на ринку через воєнні дії в Україні, не підтверджені жодним доказом.

Також суд звертає увагу, що договір № 729/ВС від 26.12.2022 укладався сторонами вже під час дії в Україні воєнного стану, тобто відповідач був обізнаний про ситуацію в країні, та на свій ризик прийняв на себе зобов`язання здійснити поставку товару обумовленого договором, у визначеній договором кількості та у зазначений договором строк.

Проаналізувавши обставини справи та надані відповідачем обґрунтування та докази в підтвердження клопотання про зменшення пені та штрафу, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами наявність виняткових обставин та поважності причин не виконання договірних зобов`язань.

Наданий відповідачем фінансовий звіт за 2022 рік не підтверджує скрутне матеріальне становище відповідача.

Відповідачем також не наведено та не доведено здійснення ним всіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язання згідно з умовами договору № 729/ВС.

Таким чином, відповідачем не доведено поважність причин невиконання договірних зобов`язань перед позивачем, а також скрутне матеріальне становище та достатніх обґрунтованих підстав для зменшення розміру пені та штрафу, оскільки таке зменшення нівелюватиме саме значення неустойки як відповідальності за порушення зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання товару.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер (висновки викладені у постанові ВС у складі КГС № 918/116/19 від 04.02.2020).

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст.ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, беручи до уваги невиконання у встановлений договором строк зобов`язання з поставки товару за спірними правовідносинами, не доведення відповідачем скрутного матеріального становища та поважності причин невиконання у строк зобов`язання з поставки товару, а також враховуючи баланс інтересів сторін справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки.

Оскільки здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу є арифметично вірним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 99 473,79 грн пені та 22 461,82 грн штрафу.

Таким чином, позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАНАРА» (09701, Київська обл., м. Богуслав, вул. Острів, 1, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 99 473,79 (дев`яносто дев`ять тисяч чотириста сімдесят три) грн 79 коп пені, 22 461 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят одну) грн. 82 коп штрафу та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.08.2023.

Суддя О.О. Христенко