ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.08.2023 Справа № 914/415/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Ольги Махник, розглянувши матеріали скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на бездіяльність органу державної виконавчої служби (вх. № 2477/23 від 26.06.2023)

у справі № 914/415/20

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго», м. Борислав, Львівська область,

предмет спору: стягнення 2 205 008,81 грн,

підстава позову: порушення умов договору постачання природного газу № 6031/1718-ТЕ-21 від 07.09.2017 року,

за участю державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), м. Львів,

за участю представників, що з`явилися:

скаржника (відповідача): не з`явився,

позивача: не з`явився,

державної виконавчої служби: не з`явився,

встановив:

у провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» про стягнення 9 178 501,63 грн, за результатами розгляду якої 03.12.2020 постановлено рішення про часткове задоволення позовних вимог.

26.06.2023 до Господарського суду Львівської області надійшла скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на бездіяльність органу державної виконавчої служби з такими вимогами:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо примусового виконання рішення господарського суду Львівської області від 03.12.20 № 914/415/20,

- зобов`язати державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) усунути порушення прав стягувача - акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» при примусовому виконанні рішення господарського суду Львівської області від 03.12.20 № 914/415/20, провести виконавчі дії в порядку виконавчого провадження у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», а саме: накласти арешти на грошові кошти які містяться на рахунках: НОМЕР_1 відкритому в Акціонерному товаристві комерційний банк "ПриватБанк" в межах суми боргу, НОМЕР_2 у Фiлiї - Львiвське обласне управлiння публічного акцiонерного товариства "Державний ощадний банк України",

- зобов`язати державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) усунути порушення прав Стягувача - акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» при примусовому виконанні рішення господарського суду Львівської області від 03.12.20 № 914/415/20 сформувати платіжні інструкцій (списання) та пред`явити їх на виконання до обслуговуючих банків Боржника,

- у разі задоволення скарги зобов`язати Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомити суд і заявника про хід виконання ухвали постановленої за результатами скарги не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання,

- витребувати від Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) матеріали виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду у цій справі.

Ухвалою суду від 26.06.2023 скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.07.2023, сторонам і Бориславському відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказано про забезпечення обов`язкової явки у судове засідання.

Явка представників сторін і представника органу ДВС визнавалась обов`язковою також відповідно до ухвал від 05.07.2023, від 12.07.2023 і від 26.07.2023.

У судове засідання 09.08.2023 учасники справи явку представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, вимог ухвал суду не виконали.

ПОЗИЦІЯ СКАРЖНИКА (ПОЗИВАЧА)

Позивач стверджує, що жодні з передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду у справі № 914/415/20 не вживались, рішення суду не виконується, при тому що боржник є працюючим підприємством, яке укладає нові контракти, здійснює виробництво та постачання продукції своїм замовникам, а також отримує розрахунки за поставлені вироби.

Крім цього, всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" арешт рахунків боржника органом ДВС не здійснювалось.

У свою чергу 02.06.2023 на адресу органу ДВС стягувач скеровував запит від 16.05.23, в якому зазначив розрахунковий рахунок боржника із доказами руху коштів по цьому рахунку, а також просив ДВС виставити платіжні інструкції для списання коштів. Проте, жодних дій примусового характеру ДВС вчинено не було.

Вказані обставини, на переконання стягувача, підтверджують бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у справі № 914/415/20.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Комунальне підприємство «Бориславтеплоенерго» подало додаткові пояснення і повідомлено про списання заборгованості Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» перед Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в загальній сумі 1 509 063, 22 грн згідно з листом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 15.02.2023 №39/7-269-23. Крім того, Комунальним підприємством «Бориславтеплоенерго» здійснено оплату 28 444,61 грн судового збору, що підтверджується долученою копією платіжної інструкції №643 від 27.06.2023. Тому вважає, що підстав для задоволення скарги на дії ДВС немає.

ПОЗИЦІЯ ДЕРЖАВНОГО ВИКОНАВЦЯ

Державний виконавець Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на подану скаргу не відреагував.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Розглянувши матеріали скарги на дії державного виконавця, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Рішенням суду від 03.12.2020 у справі № 914/415/22 стягнуто з Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» (82300, Львівська обл., місто Борислав, вул. Коваліва, будинок 52А, ідентифікаційний код юридичної особи 13809128) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (код ЄДР 20077720, 01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6) 386 195,31 грн. пені, 391 338,41 грн. 3 % річних, 731 529,50 грн. інфляційних втрат, та 28 444,61 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

20.05.2021 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 03.12.2020 і постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 видано наказ.

23.01.2023 позивач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу щодо стягнення 28 444,61 грн судового збору.

Докази відкриття виконавчого провадження до скарги не долучено. Витяг із автоматизованої системи виконавчих проваджень, долучений стягувачам, не містить ідентифікуючих ознак виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження. Разом з тим, відповідач у поданих суду поясненнях на скаргу не заперечив факту існування виконавчого провадження по наказу Господарського суду Львівської області від 20.05.2021, а в призначенні платежу здійснив покликання на ВП 71559751, яке відкрито 06.06.2023.

15.02.2023 відповідно до листа Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» №39/7-269-23 відбулося списання заборгованості Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» перед Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», зокрема, в загальній сумі 1 509 063, 22 грн, яка і була заборгованістю відповідно до виконавчого документа.

Тобто, після 15.02.2023 не врегульованими залишились питання сплати судового збору у розмірі 28 444,61 грн, що також передбачено виконавчим документом від 20.05.2021.

Стягувач звертався до державного виконавця із листом від 16.05.2023, надісланим на електронну адресу органу ДВС ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому зазначав про необхідність виконання рішення суду в частині стягнення судового збору незалежно від зупинення виконавчого провадження на підставі ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляв відомий йому рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк», просив накласти арешт на грошові кошти.

Відповідь державного виконавця відсутня.

Зі скаргою на дії ДВС стягувач звернувся до суду 26.06.2023.

27.06.2023 відповідачем сплачено позивачу судовий збір, призначення платежу: «згідно ВП 71559751 від 06.06.23р., наказ госп.суду у Л/о №914/415/20».

Тобто, на час вирішення скарги інтереси стягувача фактично задоволені. За таких обставин, враховуючи неактуальність вимог скарги, викладених в пунктах 4, 5, 6 прохальної частини, такі однозначно задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо примусового виконання рішення господарського суду Львівської області від 03.12.20 № 914/415/20, суд звертає увагу на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. А відповідно до ч. 2 ст. 13 вказаного закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 26 вказаного закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти / електронні гроші боржника.

Стаття 48 Закону передбачає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено також, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, стаття 36 Закону передбачає повноваження виконавця стосовно розшуку боржника, його майна.

Так, за час розгляду скарги виконавець не надав пояснень стосовно відсутності у нього підстав для вчинення виконавчих дій, зокрема по накладенню арешту на грошові кошти боржника, в межах примусового виконання рішення в частині стягнення судового збору чи існування інших умов, які б давали йому підстави не виконувати виконавчий документ за відкритого виконавчого провадження. Виконавець також не повідомляв про зупинення виконавчого провадження по виконанню наказу від 20.05.2021, про імовірність якого вбачається з листа стягувача від 16.05.2023.

Разом з тим, суд звертає увагу, що і позивач неналежним чином користувався своїми процесуальними правами як сторона виконавчого провадження. Із призначення платежу, здійсненого відповідачем 27.06.2023, вбачається, що такий здійснено на виконання виконавчого провадження № 71559751. Номер такого ж виконавчого провадження вказано у переліку виконавчих провадження з системи виконавчих проваджень, долученої до скарги, і таке відкрите 06.06.2023. Так, у скарзі вказується, що виконавець не надіслав стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження у відповідь на його заяву від 23.01.2023. Водночас, доказів ознайомлення стягувача із матеріалами виконавчого провадження у суду немає, а дії виконавця по несвоєчасному відкриттю виконавчого провадження позивач не оскаржує.

Суд звертає увагу на принцип змагальності сторін у господарському судочинстві та приписи ст. 13 Господарського процесуального кодексу України про те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує також те, що матеріали виконавчого провадження знаходяться у державного виконавця, і лише він є розпорядником цих матеріалів. Так, скаржник (стягувач) має право знайомитись з цими матеріалами відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 18 даного закону виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. Разом з тим, законом не передбачено обов`язку стягувача як сторони виконавчого провадження знайомитись з матеріалами виконавчого провадження.

Натомість суд повинен надати правову оцінку доводам та доказам, наведеним скаржником у скарзі незалежно від того, чи скаржник скористався правом надати суду копію матеріалів виконавчого провадження на доведення обґрунтованості скарги, чи ні. Крім цього, відповідно до засади диспозитивності судового процесу, передбаченої ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, збирання доказів не є обов`язком суду.

Оскільки відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України зі скаргою мають право звертаються сторони, якщо вважають порушеними свої права рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, то завданням ж суду в такому провадженні відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України є встановлення обгрунтованості чи безпідставності скарги та прийняття відповідного рішення на підставі дослідження належних та допустимих доказів, якими в першу чергу є матеріали виконавчого провадження, що в повному обсязі знаходяться виключно в розпорядженні виконавця, і лише частина з них може бути у сторін виконавчого провадження. Проте, учасники справи не надали суду матеріалів викоанвчого провадження.

Разом з тим принцип змагальності передбачає і обов`язок сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З сукупного аналізу приписів ст. ст. 13, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України суд робить висновки, що стороні не достатньо лише стверджувати про наявність чи відсутність певної обставини, а потрібно доказати, довести обставину у передбаченому законодавством порядку.

Враховуючи відсутність інших доказів про відкриття виконавчого провадження, ніж відомості про відкриття лише 06.06.2023, відсутність доказів оскарження несвоєчасного відкриття виконавчого провадження, наявність звернення стягувача з повідомленням про наявні у боржника рахунки 16.05.2023 (ще до відкриття виконавчого провадження - 06.06.2023), враховуючи сплату боржником судового збору у тому ж місяці - 27.06.2023, а також враховуючи пасивну поведінку стягувача стосовно не ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження для первинного з`ясування процесу і тривалості виконавчого провадження, суд доходить висновку, що відсутні належні докази для визнання бездіяльності виконавця упродовж двадцяти днів виконавчого провадження неправомірною.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене вище і подані скаржником докази, які не є належними та допустимими за встановлених обставин справи для висновків про неправомірну бездіяльність державного виконавця, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги у повному обсязі.

Водночас, повертаючись до принципів господарського судочинства, зокрема, змагальності сторін, рівності учасників процесу, розумності строків розгляду скарги, суд не залишає поза увагою пасивну поведінку державного виконавця щодо невиконання вимог ухвал суду від 05.07.2023, від 12.07.2023 і від 26.07.2023, а саме щодо стосовно надання суду матеріалів виконавчого провадження для повного, всебічного і своєчасного вирішення скарги у встановлені законом строки, а також забезпечення явки представника у судове засідання для з`ясування фактичних та об`єктивних здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд зауважує, що розгляд скарги на дії державного виконавця згідно з нормами Кодексу обмежений десятиденним строком. Водночас, при розгляді відповідних скарг суд фактично обмежений наданими сторонами виконавчого провадження та виконавцем поясненнями та доказами. Така логіка правового регулювання судового контролю за виконанням судових рішень зумовлена завданнями та засадами господарського судочинства, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

Зокрема, надзвичайно, як для судового процесу, стислі строки розгляду скарги на дії державного чи приватного виконавця (ст. 341 Господарського процесуального кодексу України) спрямовані на виконання завдання господарського судочинства щодо своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених прав і законних інтересів осіб.

Невиконання органом державної виконавчої служби вимог ухвал суду про надання суду матеріалів виконавчого провадження ускладнює здійснення всебічного розгляду скарги на дії державного виконавця, позбавляє суд можливості дослідження всіх наявних у матеріалах виконавчого провадження документів, які можуть вплинути на розгляд скарги по суті.

В ухвалах суду зверталась увага учасників на приписи ч. 1, ч. 4 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Враховуючи встановлене вище, систематичне невиконання вимог ухвал суду про явку в судове засідання та про надання матеріалів виконавчого провадження, що могло призвести до неповного з`ясування обставин виконавчого провадження та перевірки підстав скарги, суд зазначає, що необхідним є вжиття заходів процесуального примусу, а саме застосування штрафу в визначеному частиною 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України розмірі, а саме в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 2 684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 325, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на бездіяльність органу державної виконавчої служби (вх. № 2477/23 від 26.06.2023) у справі № 914/415/20 відмовити.

2. Застосувати до Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (82300, Львівська область, місто Борислав, вулиця Міцкевича, будинок 64, ідентифікаційний код юридичної особи 34857012) захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3. Стягнути з Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (82300, Львівська область, місто Борислав, вулиця Міцкевича, будинок 64; ідентифікаційний код юридичної особи 34857012) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, код класифікації доходів бюджету 21081100) штраф у розмірі 2 684,00 грн.

4. Стягувачем за цією ухвалою є Державна судова адміністрація України (01601, місто Київ, вулиця Липська, 18/5; ідентифікаційний код 26255795).

5. Боржником за цією ухвалою є Бориславський відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (82300, Львівська область, місто Борислав, вулиця Міцкевича, будинок 64, ідентифікаційний код юридичної особи 34857012).

6. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11.08.2023.

Суддя Матвіїв Р.І.