ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" серпня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/861/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників:

від позивача: адвокат БоднарМ.О. ордер

від відповідача: адвокат Каназірський Ю.Ф. ордер, адвокат Коломійчук А.С. - ордер

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/861/23

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" (буд. № 87, вул. Леніна, с. Градениці, Біляївський р-н, Одеської обл., 67640)

про визнання недійсними рішень загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

1. Суть спору.

01.03.2023 ОСОБА_1 (надалі-Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" (надалі Відповідач), в якій просить суд визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Колос", що були оформлені протоколом б/н від 07.10.2019, а саме про: внесення змін до відомостей про учасників ТОВ "Колос" щодо зміни прізвища учасника ОСОБА_2 у зв`язку з одруженням на ОСОБА_3 та внесення відповідних змін у зв`язку з отриманням нових паспортів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ; прийняття компанії "Зінделус Лімітед" (ZINDELUS LIMITED) до складу учасників ТОВ "Колос"; збільшення статутного капіталу ТОВ "Колос" за рахунок додаткового внеску компанії "Зінделус Лімітед" (ZINDELUS LIMITED) у сумі 29 234 542,43 грн; затвердження розміру статутного капіталу ТОВ "Колос" у сумі 58 323 477,43 грн та перерозподіл часток між учасниками у статутному капіталі товариства; затвердження статуту ТОВ "Колос" у новій редакції; надання повноважень на державу реєстрацію змін до установчих документів ОСОБА_6 .

2. Позиція учасників справи

2.1. Аргументи Позивача

2.1.1. Як зазначає у позові Позивач, загальними зборами Відповідача, які оформлені протоколом від 07.10.2019 були прийняті рішення щодо внесення змін до відомостей про учасників ТОВ "Колос" у зв`язку із зміною прізвищ учасниками товариства; прийняття компанії Зінделус Лімітед (ZINDЕLUS LIMITED) до складу учасників TОВ "Колос"; про збільшення Статутного капіталу ТОВ "КОЛОС" за рахунок додаткового внеску компанії Зінделус Лімітед (ZINDЕLUS LIMITED) у сумі 29 234 542,43 грн та встановлення коефіцієнту відношення суми збільшення до розміру частки учасника у статутному капіталі, про затвердження розміру Статутного капіталу ТОВ "Колос" у сумі 58 323 477,43 грн та перерозподіл часток між Учасниками у Статутному капіталі Товариства, про затвердження Статуту Товариства у новій редакції та про надання повноважень на державну реєстрацію змін до установчих документів ОСОБА_6 .

2.1.2. На час прийняття оскаржуваних рішень, Позивач був учасником ТОВ "Колос".

2.1.3. Як вказує Позивач, підставою для прийняття 07.10.2019 загальними зборами учасників Відповідача оскаржуваних рішень про прийняття до складу учасників ТОВ "Колос" компанії Зінделус Лімітед, про збільшення статутного капіталу ТОВ "Колос" та про перерозподіл часток між його учасниками було створення у учасників Товариства хибного уявлення про нібито наявність у Відповідача кредиторської заборгованості перед Компанією Зінделус Лімітед в сумі 29 234 542,43 грн.

2.1.4. Проте, Позивач вказує, що у 2022 ним була отримана та інформація щодо того, що Компанія Зінделус Лімітед звітність за 2020 -2022 не подавала.

2.1.5. Позивач на підставі отриманої ним у 2022 звітності Компанії Зінделус Лімітед та аудиторського звіту за 2019 рік вважає, що учасники ТОВ "Колос" були введені в оману щодо наявності у Товариства заборгованості перед компанією Зінделус Лімітед в сумі 29 234 542,43 грн, внаслідок чого компанію Зінделус Лтд було прийнято до складу учасників, що на його переконання є підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на зборах Товариства 09.10.2019.

2.1.6. Крім вказаних обставин, підставами для визнання недійсними оскаржуваних рішень загальних зборів Позивач вказує на той факт, що самі по собі збори учасників ТОВ "Колос" 09.10.2019 не проводились. Протокол, який був складений за результатами проведення загальних зборів учасників 07.10.2019, за ствердженням Позивача, готувався та друкувався в м. Одеса за місцезнаходження одного з учасників Товариства та підписи на вказаному протоколі посвідчувались приватним нотаріусом там же, а не як зазначено у протоколі, що він був складений в с. Градениці.

2.1.7. Також Позивач стверджує, що вказаний протокол підписувався учасниками ТОВ "Колос" в різні дні та в різних місцях, що може бути підтверджено учасниками товариства.

2.1.8. На переконання Позивача, вказані обставини свідчать про грубе порушення ст. 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", про те що компанія Зінделус Лімітед жодних внесень грошових коштів для збільшення статутного капіталу ТОВ "Колос" не здійснювала, жодних рішень про зарахування будь-яких зустрічних вимог між Відповідачем та компанією Зінделус Лімітед загальними зборами ТОВ "Колос" не приймалось, що свідчить також про порушення ст. 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", які були допущені при прийнятті рішень загальними зборами учасників Товариства і які були оформлені протоколом від 07.10.2019 року.

2.1.9. Отже Позивач вважає, що оскаржувані рішення загальних зборів Відповідача напряму зачіпають його права, оскільки на момент їх прийняття він був учасником ТОВ «Колос», та на підставі яких відбулись зміни у складі Учасників Товариства та розмірах часток його учасників, зокрема розмір його частки у відсотковому еквіваленті значно зменшився.

2.2. Аргументи Відповідача

2.2.1. Відповідач не погоджується з доводами позовної заяви з огляду на наступне.

2.2.2. Щодо введення в оману учасників ТОВ "Колос" про заборгованість перед компанією Зінделус Лтд, відповідач вказує на те, що по-перше, Позивач, як учасник Товариства просто не міг бути введений в оману щодо існуючої заборгованості ТОВ "Колос", так як на момент проведення загальних зборів учасників від 07.10.2019 вже тривалий час обіймав посаду директора ТОВ "Колос".

2.2.3. По-друге, те, що наявність заборгованості перед компанією Зінделус Лтд підтверджується низкою первинних документів підписаних особисто Позивачем, серед яких, зокрема, договір позики від 28.02.2014 року, укладений між компанією Зінделус Лімітед та ТОВ "Колос", який відповідно до вимог постанови правління НБУ від 17.06.2004 № 270 був зареєстрований Управлінням НБУ в Одеській області 26.03.2014 року за № 18-28/2360 на суму 1 000 000 доларів США, який був зареєстрований в Управлінні НБУ в Одеській області на підставі, поданої Позивачем як директором ТОВ "Колос" заяви; меморіальними касовими ордерами № 48375581 від 11.04.2014, № 49780862 від 24.06.2014, № 50448570 від 25.07.2014, відповідно до яких компанія Зінделус Лтд перерахувала ТОВ "Колос" грошові кошти у розмірі 1 000 000 доларів США.

2.2.4. По третє, у фінансовій звітності ТОВ "Колос" за 2019 за підписом Позивача як директора ТОВ "Колос" відображено збільшення зареєстрованого (пайового) капіталу ТОВ "Колос" за рахунок поточних зобов`язань перед компанією Зінделус Лтд.

2.2.5. Щодо аргументів Позивача, що оспорювані загальні збори не проводилися, Відповідач, посилаючись на висновки Великої Палати, зроблені у своєї Постанові від 08.06.2022 по справі №906/1336/19, зазначив, що оскільки на час звернення із позовною заявою до суду Позивач вже не був учасником ТОВ "Колос", то він позбавлений правових підстав для звернення до суду з приводу захисту інтересу в досягненні правової визначеності щодо рішень, які приймалися або не приймалися загальними зборами відповідача, так як корпоративні права або інтереси Позивача на час звернення з позовом до суду не порушуються.

2.2.6. Крім того Відповідач звертає увагу суду на те, що Позивач особисто підписував оспорюваний протокол, його підпис на протоколі був засвідчений нотаріально, а протокол використовувався у господарській діяльності Товариства Позивачем як директором ТОВ "Колос", а отже, на переконання Відповідача, відсутні будь-які об`єктивні факти або обставини, які можуть свідчити про те що загальні збори Товариства не проводились 09.10.2019.

2.2.7. Щодо не внесення компанією Зінделус Лтд грошових коштів для збільшення Статутного капіталу ТОВ "Колос" Відповідач вказує, що на момент проведення 09.10.2019 загальних зборів Товариства у відповідача була наявна заборгованість перед компанією Зінделус Лтд у розмірі 1 000 000 доларів США з відсотками, яка на момент проведення загальних зборів за курсом НБУ складала 29 234 542,43 грн і яка була переведена у статутний капітал ТОВ "Колос".

2.2.8. Як вказує Відповідач, в подальшому у фінансовій звітності Товариства за 2019 за підписом Позивача як директора, було відображено збільшення зареєстрованого (пайового) капіталу ТОВ "Колос" саме за рахунок поточних зобов`язань перед компанією Зінделус Лтд.

2.2.9. Окрім наведеного, Відповідач із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у своїй постановах від 22.08.20218 у справі № 925/1265/16, № 923/876/16 від 22.10.2019 та правові позиції КГС ВС, викладені у справах № 927/699/17 від 21.03.2018, № 916/4139/15 від 01.03.2018, зазначив, що Позивачем обраний неналежний спосіб захисту.

3. Процесуальні питання вирішені судом

3.1. 01.03.2023 Позивач звернувся із позовною заявою (вх. № 895/23) до Господарського суду Одеської області.

3.2. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№895/23 від 01.03.2023) залишено без руху, встановлено Позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду.

3.3. 29.03.2023 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№10207/23), із змісту якої вбачається про усунення недоліків, встановлених ухвалою суду від 06.03.2023 та додані відповідні документи.

3.4. Ухвалою Господарського суду від 03.04.2023 позовну заяву (вх.№ 895/23 від 01.03.2023) було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/861/23. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.04.2023 об 11:00 год.

3.5. Від адвоката Позивача 23.04.2023 на електронну адресу суду надійшла посвідчена КЕП заява про відкладення розгляду справи (вх. № 13457/23), яка долучена до матеріалів справи.

3.6. У підготовчому засіданні 25.04.2023 судом з урахуванням заяви Позивача (вх. № 13457/23 від 23.04.2023) була постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви у підготовчому засіданні суду до 11:20 год 16.05.2023.

3.7. Того ж дня ухвалою суду в порядку ст 120 ГПК України Позивач був повідомлений про дату та час наступного підготовчого засідання.

3.8. Від Відповідача 04.05.2023 до суду разом із додатками надійшов Відзив на позов (вх. № 14736/23), який судом був долучений до матеріалів справи (а.с.103-121).

3.9. Того ж дня відповідачем до суду була подана заява про застосування строків позовної давності (вх. № 14825/23), яка судом долучена до матеріалів справи (т.с.125-126) та клопотання про витребування у Позивача оригіналів документів (вх. №14826/23), в якому Відповідач просив суд витребувати у Позивача оригінал річного звіту та фінансової діяльності компанії Зінделус Лтд на мові оригіналу (а.с.128).

3.10. Адвокатом Позивача 12.05.2023 до суду було подане клопотання (вх.№15874/23) про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції по за межами суду із застосуванням власних технічних засобів (EasуCon).

3.11. Ухвалою суду від 15.05.2023 клопотання представника Позивача (вх.№15874/23 від 12.05.2023) було задоволено.

3.12. У підготовчому засіданні 16.05.2023 судом, після обговорення з учасниками справи клопотання Відповідача про витребування у Позивача оригіналів документів (вх.№14826/23 від 04.05.2023), було запропоновано Позивачу добровільно надати для огляду зазначені оригінали, а клопотання Відповідача суд залишив на розгляді та за результатами засідання була постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви у підготовчому засіданні суду до 11:00 год 25.05.2023.

3.13. Від представника Позивача 24.05.2023 до суду була подана посвідчена КЕП заява (вх.№17074/23) про ознайомлення з матеріалами справи та можливість зробити з них ксерокопії та/або фотокопії, яка судом була розглянута та задоволена.

3.14. В підготовчому засіданні 25.05.2023 представником Відповідача суду для огляду надані річного звіту та фінансової діяльності компанії Зінделус Лтд у посвідчених копіях, на що суд звернув увагу представника Відповідача та з урахуванням усного клопотання представника Позивача судом постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 12:00 год 15.06.2023.

3.15. Представником Позивача 15.06.2023 на електронну пошту суду надійшла посвідчена КЕП Відповідь на відзив (вх.№19605/23), яка судом долучена до матеріалів справи (а.с. 150-154) та клопотання про перенесення розгляду справи (вх.№19639/23).

3.16. В підготовчому засіданні 15.06.2023 судом було розглянуто усне клопотання Позивача про витребування доказів та враховуючи те, що Позивачем не вживалися заходи для власноручного отримання цих доказів протокольною ухвалою в його задоволені було відмовлено як передчасне, з урахуванням усного клопотання Відповідача та письмового клопотання Позивача (п.3.15. рішення) судом постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 14:40 год 29.06.2023.

3.17. Представником Позивача 27.06.2023 до суду подані Заперечення (вх.№ 21269/23), разом із яким заявлено клопотання про поновлення строку на подання доказів. Судом клопотання було розглянуто та задоволено, заперечення разом із додатковими доказами долучені до матеріалів справи (а.с.165-178).

3.18. Позивачем до суду 28.06.2023 були подані письмові пояснення (вх.№ 21349/23), в яких він, зокрема, просив суд витребувати у Відповідача для огляду в судовому засіданні лист, підписаний ним як директором ТОВ "Колос" та який був отриманий працівником АТ "Укрексімбанк" 07.11.2019.

3.19. Представником Позивача 28.06.2023 до суду подане клопотання про витребування у Відповідача письмових доказів (вх.№21351/23).

3.20. В підготовчому засіданні 29.06.2023 судом були розглянуті та вирішені всі клопотання учасників справи щодо огляду оригіналів документів, наданих Позивачем до матеріалів справи, щодо витребування у Відповідача та НБУ документів та інформації і за результатами підготовчого засідання постановлена протокольна ухвала про закриття підготовчого засідання у справі та призначення справи до розгляду по суті на 14:40 год 04.07.2023 із визначенням резервної дати судового засідання з розгляду справи по суті на 10:40 год 01.08.2023.

3.21. В процесі розгляду справи по суті представник Позивача заявлений позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити.

3.22. Представники Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували повністю з підстав, викладених у своїх заявах по суті спору, просили суд у позові відмовити повністю.

3.23. В процесі розгляду справи всі подані учасниками справи клопотання (заяви) були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань.

3.24. Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи та їм надана відповідна оцінка.

3.25. В судовому засіданні, 01.08.2023 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті і після виходу з нарадчої кімнати, судом відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України, була проголошена та підписана вступна та резолютивна частини рішення.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

4.1. Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.26-30) ТОВ "Колос" було зареєстровано 23.05.1997.

4.2. Як встановлено судом з пояснень учасників справи, Позивач був Директором Товариства з 2002 по 21.01.2022.

4.3. Між ТОВ "Колос" (позичальник) та компанією Зінделус Лімітед (займодавець) 28.02.2014 був укладений договір позики (а.с.106), відповідно до умов якого займодавець передав позичальнику 1 000 000 доларів США (п.1.1.) під 3,5% річних (п.1.2.) на строк до 01.03.2017 (п.2.2.) .

4.4. За умовами договору позики (п.2.1.) позика надається шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника.

4.5. Строк, вказаний у п.2.2. договору може бути продовжений за згодою сторін (п.2.3.).

4.6. Відповідно до п.2.4. договору, позичальник після підписання договору зобов`язаний зареєструвати його у Національному Банку України.

4.7. Управління НБУ в Одеській області листом за № 18-28/2367 повідомило ТОВ "Колос" про те, що договір позики від 28.02.2014 був зареєстрований в Управлінні НБУ в Одеській області під 3 15 26.03.2014 (а.с. 108-110).

4.8. У період з 11.04.2014 по 25.07.2014 компанія Зінделус Лтд перерахувала на поточний рахунок ТОВ "Колос" грошові кошти, у розмірі, передбаченому договором позики у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками щодо руху коштів по рахунку Відповідача (а.с.112-114).

4.9. Між ТОВ "Колос" (Аффіліат) та компанією Зінделус Лтд (Компанія) 07.10.2019 була укладена Угода про порядок конверсії займу у статутний капітал (а.с.115-116), за умовами п.1 якої сторони погодили що відповідно до рішення Загальних зборів Аффіліату від 07.10.2019 Компанія зобов`язана збільшити статутний капітал Аффіліату шляхом внесення додаткового внеску грошовими коштами на суму 29 234 542,43 грн.

4.10. Станом на дату укладання Угоди заборгованість Компанії зі внесення додаткового внеску до статутного капіталу Аффіліату складає 29 234 542,43 грн, що за курсом НБУ на дату Угоди еквівалентно 1 187 825,25 доларів США.

4.11. Відповідно до п. 3 Угоди її підписанням сторони погодились про конверсію частини суми позики, отриманої Аффіліатом від Компанії в статутний капітал Аффіліата, а саме: з моменту підписання цієї Угоди зобов`язання Аффіліата по поверненню відповідно до Договору позики суми позики в сумі 1 187 825,25 доларів США, в тому числі відсотки з 14.04.14 по 28.02.17 - сума 96 633,56 доларів США та за період нарахування до повного погашення з 01.03.17 по 07.10.19 - сума 91 191,69 доларів США, а всього 187 825,25 доларів США, вважаються такими, що припинились внаслідок їх належного виконання (ст. 599 ЦК України) (п.п.3.2.); зобов`язання Компанії перед Аффіліатом по внесенню додаткового внеску до статутного капіталу Аффіліата вважаються виконаними належним чином в розмірі 29 234 542, 42 грн.

4.12. Того ж дня (07.10.2019) між компанією Зінделус Лтд та ТОВ "Колос" у зв`язку із укладенням угоди про порядок конверсії займу у статутний капітал, була укладена додаткова угода до договору позики від 28.02.2014 (а.с.167), відповідно до якої п.1.2. договору позики був викладений у нової редакції, а саме: 1.2. Позичальник приймає від Позикодавця позику в сумі 1 000 000 доларів США, а Позичальник приймає позику від Позикодавця під відсотки в розмірі 3,5 % річних, які нараховуються з дати отримання грошових коштів на рахунковий рахунок Позичальника й до дня здійснення повної виплати суми позики по річній процентній ставці, що зазначена вище (п.1 додаткової угоди).

4.13. 07.10.2019 відбулися Загальні збори учасників ТОВ "Колос", які були оформлені протоколом, що був підписаний всіма учасниками Товариства та посвідчений нотаріально (а.с.13-16).

4.14. На зазначених зборах були присутні його учасники: ОСОБА_7 - частка у статутному капіталі Товариства складає 20% голосів; ОСОБА_8 - частка у статутному капіталі Товариства складає 25% голосів; ОСОБА_1 - частка у статутному капіталі Товариства складає 5% голосів; ОСОБА_5 - частка у статутному капіталі Товариства складає 25% голосів; ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_9 ) частка устатутному капіталі Товариства складає 25 % голосів та компанія ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД (ZINDELUS LIMITED) в особі її директора ОСОБА_10 .

4.15. На Загальних зборах учасників ТОВ "Колос" були присутні учасники Товариства, що в сукупності володіють 100% голосів, збори є правомочними.

4.16. До порядку денного Загальних зборів були винесені наступні питання: 1) розгляд питання щодо внесення змін до відомостей про учасників юридичної особи; 2) про прийняття компанії Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) до складу учасників ТОВ "Колос"; 3) про збільшення розміру статутного капіталу ТОВ "Колос" за рахунок додаткового внеску компанії Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED); 4) затвердження розміру Статутного капіталу ТОВ "Колос" та перерозподіл часток між Учасниками в Статутному капіталі Товариства; 5) затвердження Статуту ТОВ "Колос" у новій редакції; 6) надання повноважень на реєстрацію відповідних змін.

4.17. За результатами розгляду питань порядку денного учасниками Товариства були прийняті рішення:

4.18. По першому вирішено внести зміни до відомостей про учасників ТОВ "Колос", а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ;

4.19. По другому питанню вирішено прийняти компанію Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) до складу учасників ТОВ "Колос";

4.20. По третьому питанню вирішили збільшити Статутний капітал ТОВ "Колос" за рахунок додаткового внеску компанії Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) у сумі 29 234 542,43 грн. Коефіцієнт відношення суми збільшення до розміру частки учасника у статутному капіталі становить: ОСОБА_8 НОМЕР_1 , ОСОБА_7 - НОМЕР_2 , ОСОБА_5 - НОМЕР_1 , ОСОБА_4 - НОМЕР_1 , ОСОБА_1 - 20,100;

4.21. По четвертому питанню вирішили Затвердити розмір Статутного капіталу ТОВ "Колос" у сумі 58 323 477,43 грн та перерозподіл часток між учасниками у Статутному капіталі Товариства наступним чином: розмір частки ОСОБА_7 складає 5 817 787,00 грн, що становить 9,98 % від загального розміру статутного капіталу Товариства; розмір частки ОСОБА_8 складає 7 272 233,75 грн, що становить 12,47% від загального розміру Статутного капіталу Товариства; розмір частки ОСОБА_1 складає 1 454 446,75 грн, що становить 2,49 % від загального розміру Статутного капіталу Товариства; розмір частки ОСОБА_11 складає 7 272 233,75 грн, що становить 12,47 % від загального розміру Статутного капіталу Товариства; розмір частки ОСОБА_4 складає 7 272 233,75 грн, що становить 12,47% від загального розміру Статутного капіталу Товариства; розмір частки компанії Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) складає 29 234 542,43 грн, що становить 50,12% від загального розміру Статутного капіталу Товариства.

4.22. По п`ятому питанню вирішили затвердити Статут ТОВ "Колос" новій редакції.

4.23. По шостому питанню вирішили надати повноваження на державну реєстрацію змін до установчих документів ОСОБА_6 .

4.24. При розгляді третього питання порядку денного у протоколі було зроблено відмітку, що всі учасники Товариства були повідомлені про переважне право зробити додатковий вклад у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно до його частки у статутному капіталі, але всі заявили про відмову від реалізації такого права і погоджуються з рішенням прийнятому по цьому питанню, в підтвердження чого скріплюють цей Протокол своїми підписами.

4.25. Підписи учасників загальних зборів, які були на них присутні і які поставили свої підписи на протоколі від 07.10.2014, були посвідчені того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Каназірською Т.П., особи цих учасників нотаріусом встановлено, їх дієздатність та повноваження перевірено.

4.26. Нотаріальна дія зареєстрована нотаріусом в реєстрі за № 143-148.

4.27. Листом № б/н від 07.11.2019 ТОВ "Колос" повідомило АТ "Укрексімбанк" про реальних кінцевих бенефіціарних власників Товариства (а.с.169), а також за вих.№ 7/11 від 11.07.2019 надало до банку структуру власності ТОВ "Колос" (а.с.170).

4.28. ТОВ "Колос" 28.02.2020 подало до Державної податкової служби Фінансову звітність малого підприємства (Баланс на 31.12.2019) (а.с.117-119), в якому відображено збільшення розміру статутного капіталу та зменшення поточних зобов`язань.

4.29. ТОВ "Колос" 22.04.2020 подало до Державної податкової служби Фінансову звітність малого підприємства (Баланс за перший квартал 2020) (а.с.171-172), в якому розмір зареєстрованого (пайового) капіталу відображено у сумі 58 323 500 грн.

4.30. ТОВ "Колос" 27.07.2020 подало до Державної податкової служби Фінансову звітність малого підприємства (Баланс за перше півріччя 2020) (а.с.173-174), в якому розмір зареєстрованого (пайового) капіталу відображено у сумі 58 323 500 грн.

4.31. Відповідач 18.01.2021 за вих. № 82 надав до АТ "Укрексімбанк" Звернення щодо внесення змін до облікового запису за договором до автоматизованої інформаційної системи НБУ "Кредитні договори з нерезидентами" із проханням внести відповідні зміни до облікового запису у зв`язку із укладенням між ТОВ "Колос" та компанією Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) Угоди про порядок конверсії займу у статутний капітал б/н від 07.10.2019 та додаткової угоди до договору позики б/н від 07.10.2019 (а.с.168).

4.32. Незалежною аудиторською компанією Crowe Cyprus Limited за розпорядженням Ради директорів компанії Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) 13.11.2020 був складений річний звіт та фінансова звітність за 2019 компанії Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) (а.с. 198-234).

4.33. На замовлення ОСОБА_1 Аудиторською фірмою "АУДІКОН" у вигляді ТОВ 19.12.2020 був виготовлений Звіт про фактичні результати (а.с.49-59), в якому зокрема, зазначено що у формах фінансової звітності Компанія Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) в т.ч. і в Примітках не містяться відомості про здійснення інвестиційних операцій щодо придбання і продажу частки у Статутному капіталі ТОВ "Колос" та й дебіторської заборгованості; інформація, яка викладена у Звіті керівництва про те, що Компанія Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) у 2019 залишалася бездіяльною є додатковим підтвердженням того, що операція продажу цією Компанією частки у статутному капіталі ТОВ "Колос" громадянину України ОСОБА_8 вартістю 29 234 542, 43 грн за 3 000 000 грн за укладеним договором від 14.11.2019 не визнана самою Компанією.

4.34. На замовлення адвоката Позивача компанією "LUDAZERVU L.L.C." 20.06.2023 виконаний юридичний висновок щодо процедури подання річної фінансової звітності до Реєстратора Компанією ZINDELUS LIMITED, в якому зазначено зокрема, що Компанія ZINDELUS LIMITED подавала фінансову звітність до 2019 відповідно до законодавства і не розкрила жодних документів, які б вказували на те, що Компанія вжила буд-яких корпоративних дій або інших заходів, або що проти Компанії було розпочато судовий розгляд; у фінансовій звітності за 2013-2019 не згадується про купівлю та/або продаж корпоративних прав будь-яким українським компаніям та/або від них; за даними фінансової звітності за 2013-2019 відсутня фінансова діяльність, пов`язана з кредитуванням, позиками, факторингом та/або будь-якими правочинами, пов`язаними з фінансовою діяльністю.

4.35. Позивач зазначає у позові, що проведення Загальних зборів Відповідача 07.10.2019 відбулось із порушенням чинного законодавства, що представниками Компанії Зінделус Лімітед (ZINDELUS LIMITED) учасників товариства, зокрема його введено в оману, а тому він вважає що порушені його законні права, що зумовило його звернення до Господарського суду з відповідним позовом.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить Господарський суд при прийнятті рішення.

5.1. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

5.2. Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

5.3. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 55 Конституції України встановлено право кожного на захист своїх прав і свобод у судовому порядку.

Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно із ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до приписів ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ст. 5 ГПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками (подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

Отже, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

Суд наголошує, що рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 922/1899/16).

У пункті 145 Рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015).

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тоді-як позовні вимоги у даній справі на забезпечення поновлення прав не спрямовані.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №922/1500/18.

Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що Позивач прагне відновлення становища, яке існувало до прийняття оскаржуваного ним рішення загальних зборів ТОВ "Колос", тобто відновлення складу учасників Товариства та розміру їх часток у статутному капіталі, за яким частка ОСОБА_7 у статутному капіталі Товариства складала 20% голосів (5 817 787 грн); ОСОБА_8 25% голосів (7 272 233,75 грн); ОСОБА_1 - 5% голосів (1 454 444,75 грн); ОСОБА_5 - 25% голосів (7 272 233,75 грн); ОСОБА_4 (до шлюбу Разумова) - 25 % голосів (7 272 233,75 грн).

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.10.2019 по справі № 923/876/16, позивач може мати законний інтерес у такому відновленні, оскільки участь у товаристві з обмеженою відповідальністю передбачає співпрацю у вищому органі з невеликою, як правило, кількістю учасників, а тому учаснику товариства з обмеженою відповідальністю може бути не байдуже, хто саме входить до складу вищого органу.

При цьому позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, вичерпний перелік способів захисту учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств.

Підпунктом д) пункту 3 частини 5 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи, зокрема судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві.

Отже, позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що обраний Позивачем спосіб захисту не є ефективним, задоволення такого позову не призведе до відновлення порушеного права позивача, а тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з цих підстав.

При цьому суд знову звертаючись до висновків Великої Палати Верховного Суду по справі № 923/876/16 від 22.10.2019, наголошує, що забезпечити поновлення порушеного права (інтересу) Позивача є можливим за позовом останнього про визначення розміру статутного капіталу та часток учасників. Такий позов має розглядатись в межах іншої справи з іншим складом учасників (відповідачами у якої, на відміну в від цієї справи, мають бути не лише товариство, а й інші його учасники, яких може бути позбавлено їх часток у випадку задоволення такого позову).

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ч.1 ст.76, ст.74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У той же час, ч. 1 ст. 77 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 р. у справі № 909/327/18).

Згідно з ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Крім того, суд застосовує норми законодавства України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного суд відхиляє надані Позивачем в якості доказів Звіт керівництва Компанії Зінделус Лімітед за 2019, висновок Аудиторської фірми "АУДІКОН" та висновок компанії "LUDAZERVU L.L.C.", оскільки вони є неналежними доказами у цій справі.

Так само суд вважає за доцільне звернути увагу Відповідача, що застосування строків позовної давності можливо у випадку, коли буде встановлено про порушення прав Позивача і наявність підстав для задоволення його позову, проте, враховуючи висновки суду про відмову у задоволені позову у даній справі, строки позовної давності не застосовуються.

Інші доводи та заперечення учасників справи не вплинули на висновки, до яких дійшов суд в ході розгляду справи.

Господарський суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Оцінивши подані учасниками справи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від по справі № 923/876/16 від 22.10.2019, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не є належними та ефективними, а тому такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі № 916/861/23 покласти на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України

Повний текст рішення складено 11 серпня 2023 р.

Суддя О.В. Цісельський