ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023м. ХарківСправа № 922/1581/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ „НОВАТОРГ» (Україна, 61002, Харківська обл., місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 66, ідентифікаційний код особи 44599645)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (Україна, 39630, Полтавська обл., місто Кременчук, вулиця Миколи Кучми, будинок 2, ідентифікаційний код особи 39755505)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача Крайз О.І.

відповідача Десятерик В.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ „НОВАТОРГ» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» та просить суд (урахуванням заяви про зменшення позовних вимог): стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 39755505, місцезнаходження: 39630, Полтавська обл., місто Кременчук, вулиця Миколи Кучми, будинок 2) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «НОВАТОРГ» (Ідентифікаційний код юридичної особи 44599645, місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, 66) грошові кошти в розмірі 931 385,70 грн. (дев`ятсот тридцять одна тисяча триста вісімдесят п`ять гривень 70 копійок) відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором поставки № БПР2906222 від 29.06.2022 року, 1 293 591,24 грн. (один мільйон двісті дев`яносто три тисячі п`ятсот дев`яносто одна гривня 24 копійки) пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 321 654,77 грн. (триста двадцять одна тисяча шістсот п`ятдесят чотири гривні 77 копійок) інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 1 754 387,10 грн. (один мільйон сімсот п`ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят сім гривень 10 копійок) штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою суду від 25.04.2023 подану позовну заяву було залишено без руху, відповідно до ст. 174 ГПК України надано позивачу час на усунення недоліків.

08.05.2023 до Господарського суду Харківської області надійшли заяви (вх. 11310, 11318) представника позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 29.05.2023 о 12:20, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Підготовче засідання у справі відкладалося з метою забезпечення процесуальних прав учасників провадження та належної підготовки до розгляду справи по суті.

В підготовчому провадженні сторонами було надано заяви по суті справи: відзив (вх. 14325 від 06.06.2023), письмові пояснення (вх. 17046 від 03.07.2023), відзив на заяву про збільшення вимог (вх. 17222 від 04.07.2023), письмові пояснення (вх. 19024 та вх. 19075 від 20.07.2023). Також, відповідачем було подано заяву про зменшення розміру штрафних санкцій (вх. 16974 від 30.06.2023).

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. 19930 від 27.07.2023) позивач просив суд стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (ідентифікаційний код юридичної особи39755505, місцезнаходження: 39630, Полтавська обл., місто Кременчук, вулиця Миколи Кучми, будинок 2) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «НОВАТОРГ» (Ідентифікаційний код юридичної особи 44599645, місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, 66) грошові кошти в розмірі 425 730,39 грн. відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором поставки № БПР2906222 від 29.06.2022 року, 323 482,64 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором поставки № БПР2906222 від 29.06.2022 року. Позивач вказував, що 09.06.2023 ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» сплатило на користь ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» грошові кошти в розмірі 2 532 564,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією№ 10009 від 09.06.2023, яка наявна в матеріалах справи. У зв`язку з тим, що Відповідач добровільно погасив основний борг до ухвалення судом відповідного рішення, ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» зменшило розмір нарахованих штрафних санкцій за договором поставки № БПР2906222 від 29.06.2022 року.

В підготовчому засіданні 08.08.2023 за згодою усіх учасників справи суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував з мотивів, викладених у заявах по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

29.06.2022 року між ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» (Позивач, постачальник за договором) та ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (Відповідач, покупець за договором) укладено Договір поставки № БПР2906222 (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар (далі Товар), ціна, найменування, асортимент, кількість та якість якого погоджується Сторонами в специфікації, що є додатком до Договору.

Відповідно до умов пунктів 2.1 2.3. Договору, строк поставки Товару погоджується Сторонами в Специфікаціях. Поставка Товару здійснюється на умовах відповідно до Інкотермс 2010, які погоджуються Сторонами в Специфікації. В частині протиріччя умов Інкотермс 2010 з умовами Договору, пріоритетним вважаються умови Договору. Момент переходу права власності на Товар та момент виконання зобов`язання Постачальника щодо поставки Товару вважаються такими, що настали з моменту підписання видаткової накладної. Відповідно до пунктів 3.1., 3.3. Договору, ціна на Товар є договірною та погоджується Сторонами в Специфікаціях. Ціна на Товар встановлюється у національній валюті України.

Судом встановлено, що вказаний Договір було підписано сторонами з протоколом розбіжностей, за яким сторони уклали Договір на змінених умовах в редакції Покупця, а саме:

- Пункт 2.2 Договору доповнити реченням наступного змісту:

«Якщо інше не зазначено в специфікації, базис поставки - EXW (склад ПОСТАЧАЛЬНИКА за адресою: ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», Харківська обл., Чугуївський р-он, смт. Новопокровка, вул. ім. В. Вєсіча, 1) Інкотермс 2010;

- У пункті 3.3 Договору цифри «10» замінити цифрами «21».

Пункт 3.3 доповнити словами «за умови реєстрації Постачальником податкової закладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому законом порядку і строки»;

- У пункті 3.4 Договору слова "зарахування коштів Покупця на рахунок Постачальника" замінити словами «списання коштів з рахунку Покупця на рахунок Постачальника, зазначений в цьому Договорі або додатково Постачальником»;

- Перше речення пункту 4.3 доповнити словами «з протоколами безпечності»;

- Пункт 4.4 Договору викласти в наступній редакції:

«4.4. Кількість товару визначається відповідно до фактичної розвантаженої кількості Товару на складі Покупця, що підтверджується товарно-транспортною накладною на Товар»;

- Пункт 4.6 доповнити словами «крім прихованих недоліків Товару»;

- Пункт 5.3 Договору виключити;

- Пункт 5.4 Договору виключити;

- Пункт 5.5 Договору виключити;

- Пункт 5.6 Договору виключити;

- У пункті 5.8 Договору цифри і слова «3 (три) роки» замінити цифрами і словами «6 (шість) місяців;

- Пункт 5.9 Договору виключити;

- Пункт 5.10 Договору викласти в наступній редакції:

«Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України Сторони встановлюють 16 (шістнадцять) процентів річних від простроченої суми»;

- Пункт 7.1 викласти в наступиш редакції:

«7.1. Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 року»;

- В пункті 7.4 виключити другу і третю частини пункту;

- Пункт 7.5 Договору виключити.

Сторонами було узгоджено поставку товару на підставі наступних специфікацій: № 1 від 04.07.2022 року, № 2 від 07.07.2022 року, № 3 від 02.08.2022 року, № 4 від 22.08.2022 року, № 5 від 01.09.2022 року, № 6 від 03.10.2022 року, № 7 від 31.10.2022 року, № 8 від 13.12.2022 року, № 9 від 20.12.2022 року, № 10 від 25.12.2023 року, № 11 від 13.01.2022 року.

На виконання умов Договору, в обумовлений строк Позивачем було поставлено на користь Відповідача товар на загальну суму 8 969 503,50 грн. за наступними видатковими накладними: Від 04.07.22 № 6 на суму 197 568,00 грн., від 04.07.22 № 9 на суму 180 516,00 грн., від 07.07.22 № 23 на суму 179 508,00 грн., від 07.07.22 № 24 на суму 190 428,00 грн., від 11.07.22 № 34 на суму 166 473,00 грн., від 13.07.22 № 44 на суму 167 739,00 грн., від 13.07.22 № 45 на суму 153 014,40 грн., від 16.07.22 № 53 на суму 164 247,60 грн., від 16.07.22 № 55 на суму 180 262,50 грн., від 22.07.22 № 75 на суму 166 600,50 грн., від 26.07.22 № 84 на суму 171 913,50 грн., від 26.07.22 № 85 на суму 179 958,90 грн., від 29.07.22 № 103 на суму 163 109,10 грн., від 29.07.22 № 104 на суму 177 603,00 грн., від 02.08.22 № 119 на суму 152 490,00 грн., від 02.08.22 № 120 на суму 153 663,00 грн., від 05.08.22 № 136 на суму 143 037,00 грн., від 08.08.22 № 151 на суму 152 559,00 грн., від 08.08.22 № 153 на суму 152 697,00 грн., від 11.08.22 № 169 на суму 146 901,00 грн., від 15.08.22 № 191 на суму 150 420,00 грн., від 16.08.22 № 200 на суму 142 899,00 грн., від 18.08.22 № 225 на суму 157 176,00 грн., від 19.08.22 № 227 на суму 152 904,00 грн., від 22.08.22 № 242 на суму 157 176,00 грн., від 25.08.22 № 257 на суму 160 992,00 грн., від 29.08.22 № 278 на суму 150 912,00 грн., від 01.09.22 № 301 на суму 178 929,00 грн., від 05.09.22 № 326 на суму 192 618,00 грн., від 05.09.22 № 327 на суму 192 696,00 грн., від 21.09.22 № 384 на суму 179 253,00 грн., від 21.09.22 № 387 на суму 180 936,00 грн., від 03.10.22 № 439 на суму 170 262,00 грн., від 10.10.22 № 502 на суму 186 816,00 грн., від 17.10.22 № 577 на суму 175 608,00 грн., від 01.11.22 № 738 на суму 163 053,00 грн., від 07.11.22 № 804 на суму 188 832,00 грн., від 10.11.22 № 841 на суму 176 013,00 грн., від 21.11.22 № 920 на суму 175 770,00 грн., від 29.11.22 № 1026 на суму 172 452,00 грн., від 21.12.22 № 1274 на суму 218 196,00 грн., від 26.12.22 № 1351 на суму 218 691,00 грн., від 27.12.22 № 1381 на суму 212 058,00 грн., від 29.12.22 № 1434 на суму 226 017,00 грн., від 30.12.22 № 1448 на суму 220 320,00 грн., від 30.12.22 № 1450 на суму 227 052,00 грн., від 14.01.23 № 157 на суму 229 845,00 грн., від 14.01.23 № 158 на суму 240 516,00 грн., від 24.01.23 № 285 на суму 215 322,00 грн.

Відповідачем було сплачено 6 436 939,50 грн. на підставі наступних платіжних доручень: від 26.07.22 № 75436 197 568,00 грн., від 25.08.22 № 76380 180 516,00 грн., від 13.09.22 № 76595 179 508,00 грн., від 13.09.22 № 76596 190 428,00 грн., від 22.09.22 № 76864 153 014,40 грн., від 22.09.22 № 76862 166 473,00 грн., від 22.09.22 № 76863 167 739,00 грн., від 04.10.22 № 77114 164 247,60 грн., від 04.10.22 № 77115 166 600,50 грн., від 04.10.22 № 77113 180 262,50 грн., від 13.10.22 № 77297 171 913,50 грн., від 18.10.22 № 77382 73 545,45 грн., від 18.10.22 № 77381 104 057,55 грн., від 22.11.22 № 175 163 109,10 грн., від 25.11.22 № 151 179 958,90 грн., від 06.12.22 № 413 143 037,00 грн., від 06.12.22 № 410 152 490,00 грн., від 06.12.22 № 411 153 663,00 грн., від 20.12.22 № 569 152 559,00 грн., від 20.12.22 № 570 152 697,00 грн., від 27.12.22 № 700 215 481,00 грн., від 27.12.22 № 701 218 196,00 грн., від 27.12.22 № 702 218 691,00 грн., від 05.01.23 № 48 220 320,00 грн., від 05.01.23 № 49 227 052,00 грн., від 12.01.23 № 147 146 901,00 грн., від 12.01.23 № 146 150 420,00 грн., від 31.01.23 № 263 142 899,00 грн., від 31.01.23 № 264 152 904,00 грн., від 31.01.23 № 265 157 176,00 грн., від 03.02.23 № 75317 52 056,00 грн., від 03.02.23 № 75316 98 856,00 грн., від 03.02.23 № 75315 157 176,00 грн., від 14.02.23 № 8686 13 498,80 грн., від 14.02.23 № 8687 167 437,20 грн., від 24.02.23 № 8855 160 992,00 грн., від 22.03.23 № 9088 91 081,20 грн., від 22.03.23 № 9089 101 614,80 грн., від 22.03.23 № 9086 178 929,00 грн., від 22.03.23 № 9087 192 618,00 грн., від 05.04.23 № 9487 84 223,80 грн., від 05.04.23 № 9488 95 029,20 грн.

Позивачем було поставлено Відповідачу товар на суму 8 969 503,50 грн., та сплачено за цей товар 6 436 939,50 грн., заборгованість на час подання позову складала 2 532 564,00 грн.

09.06.2023 ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» сплатило на користь ТОВ «ТК «НОВАТОРГ» грошові кошти в розмірі 2 532 564,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією№ 10009 від 09.06.2023

Відповідно до пункту 6 вищезазначених Специфікацій, Покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дати поставки Товару. В разі не отримання оплати за попередню партію, Постачальник має право призупинити відвантаження наступної партії до повного виконання своїх зобов`язань Покупцем.

За прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару позивачем було нараховано відповідачу 425 730,39 грн. відсотки річних та 323 482,64 грн. - інфляційні збитки (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Заперечуючи проти заявлених вимог відповідач вказував, що позивачем було прострочено реєстрацію в ЄРПН податкових накладних, факт реєстрації яких, за твердженням відповідача, створює підставу для оплати вартості поставленого товару згідно п. 3.3 Договору (в редакції протоколу розбіжностей). Також, відповідач просив суд зменшити розмір здійснених позивачем нарахувань.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Факт здійснення поставки товару та його прийняття не заперечується сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Відповідно до п. 3.3 Договору в редакції підписаного сторонами протоколу розбіжностей покупець проводить оплату товару на умовах, які зазначені в Специфікації на розрахунковий рахунок постачальника в строк, що затверджений Сторонами в Специфікації, але не пізніше ніж протягом 21 календарних днів з дати поставки Товару за умови реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому законом порядку і строки.

Таким чином, Договором визначено, що оплата має здійснюватися в строки, встановлені Специфікацією, але не пізніше ніж протягом 21 календарних днів з дати поставки Товару за умови реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому законом порядку і строки.

Специфікаціями визначено, що покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 21 календарного дня з дати поставки Товару.

З огляду на умови п. 3.3 Договору та умов Специфікацій, покупець мав сплатити вартість товару не пізніше 21 календарного дня з дати поставки. В той же час, за умовами п. 3.3 Договору покупець міг здійснити оплату і раніше, за умови реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому законом порядку і строки. Тобто умовами п. 3.3 Договору встановлений максимальний строк, в який має бути проведена оплата (не пізніше 21 календарного дня), але така оплата може бути здійснена і протягом вказаних 21 календарного дня за умови реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому законом порядку і строки.

В будь-якому разі, з огляду на умови п. 3.3 Договору та підписаних сторонами Специфікацій, оплата мала бути здійснена протягом 21 календарного дня з дати поставки, а тому суд визнає необґрунтованими твердження відповідача про виникнення обов`язку з оплати лише після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.10. Договору (в редакції протоколу розбіжностей) Сторони узгодили розмір процентів річних від простроченої суми 16%.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 425 730,39 грн відсотків річних та 323 482,64 грн інфляційних втрат, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення здійснених позивачем нарахувань, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частина друга статті 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом положень статті 611 та частини третьої статті 692, статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі № 902/417/18.

Заявляючи клопотання про зменшення інфляційних втрат і відсотків річних відповідач вказував, що Відповідачем виконано грошові зобов`язання у повному обсязі. Крім того, Відповідач, незважаючи на воєнний стан, продовжує працювати в складних умовах, виплачувати заробітну плату, сплачувати податки та підтримувати економіку країни. Від початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України, хлібозавод для потреб населення виготовляв і доставляв хліб та хлібобулочні вироби, серед яких найбільш затребувана продукція: батони і пшенично-житній хліб, які віднесені до товарів, що мають істотну соціально значущість. Відповідача було включено до Переліку підприємств для забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 березня 2022 року № 148. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.08.2022 № 539 Відповідача було включено до Переліку постачальників продовольчої продукції, пакувальних товарів для їх фасування та виконавців послуг із зберігання та/або переробки зерна для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану. Від початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації на території України, хлібозавод для потреб населення виготовляв і доставляв хліб та хлібобулочні вироби, серед яких найбільш затребувана продукція: батони і пшенично-житній хліб, які віднесені до соціально значущих. З квітня 2022 р. ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» здійснює виробництво та транспортування хліба за продовольчою програмою ООН (копії Договорів поставки № 1504/22-1 від 15.04.2022 р., та № 1212/22-1 від 12.12.2022 р. , укладених з ТОВ КОМПАНІЯ «ДОБРОБУД-СЕРВІС»), для задоволення потреб населення. Також здійснюється постачання продукції лікарням та освітнім закладам м. Кременчука та Кременчуцького району. Підприємство продовжує виробництво і постачання продукції на замовлення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань. Відповідача включено до переліку об`єктів критичної інфраструктури в секторі харчової промисловості та агропромислового комплексу в повному обсязі.

Відповідач наголошував, що станом на момент розгляду справи Відповідач сплатив повністю основну суму заборгованості, а нарахована сума процентів у розмірі 16% (збільшеною в більш ніж 5 разів в порівнянні з 3%, встановленим законом) є значною у порівнянні із самою заборгованістю та неспівмірною з нею. Значний розмір штрафних санкцій при одночасності наведених обставини є надмірним та несправедливим по відношенню до Відповідача. При їх застосуванні, за наявності економічного спаду у період збройної агресії РФ проти України, вони можуть негативно вплинути на діяльність Відповідача та лягти непомірним фінансовим тягарем.

Однак, суд не може прийняти як належним чином обґрунтовані доводи відповідача до клопотання про зменшення інфляційних втрат і відсотків річних, адже інфляційні нарахування не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, які були перераховані несвоєчасно. Необґрунтоване зменшення інфляційних втрат матиме наслідком перекладання таких втрат зі сторони яка неналежним чином виконала зобов`язання на сторону, яка виконувала свої зобов`язання належним чином.

Окрім того, розмір відсотків річних було погоджено обома сторонами та саме такий розмір відсотків було прийнято у редакції умов договору, запропонованих відповідачем (згідно протоколу розбіжностей до Договору), а тому посилання відповідача на значний розмір відсотків суперечить його попереднім діям, а саме пропозиції з укладання договору з протоколом розбіжностей із визначеним розміром відсотків річних.

Враховуючи встановлені обставини, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд не знаходить обґрунтованих підстав для зменшення розміру процентів річних та інфляційних втрат за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України та п. 5.10 Договору.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ „НОВАТОРГ».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКИЙ ХЛІБОКОМБІНАТ» (Україна, 39630, Полтавська обл., місто Кременчук, вулиця Миколи Кучми, будинок 2, ідентифікаційний код особи 39755505) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ „НОВАТОРГ» (Україна, 61002, Харківська обл., місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 66, ідентифікаційний код особи 44599645) три відсотки річних - 425 730,39 грн, інфляційні втрати - 323 482,64 грн та 11 238,20 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "10" серпня 2023 р.

Суддя Л.С. Лаврова