ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/209/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання - І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ): В.В. Остапов,

від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія»: М.В. Севастьянов,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія»

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 (суддя Л.В. Лічман, м.Одеса, повний текст складено 12.05.2023)

у справі № 916/209/23

за позовом Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія»

про стягнення 279583,98 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія»

до Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ «(Адміністрація морського порту Чорноморськ)

про стягнення 94418,85 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог за первісним позовом

Державне підприємство «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (надалі також - ДП «АМПУ») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (надалі також - ТОВ «ЙЕ Енергія») про стягнення заборгованості у розмірі 279583,98 грн, з яких: 189239,67 грн пені, 78384,61 грн інфляційних нарахувань, 11959,70 грн - 3% річних.

Позовні вимоги за первісним позовом мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 14.09.2020 № 65-В-АМПУ-2020 в частині повернення у травні 2022 року надмірно сплаченої суми попередньої оплати за поставлений у квітні 2022 року природний газ.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом

ТОВ «ЙЕ Енергія» подало до Господарського суду Одеської області зустрічну позовну заяву, в якій просило стягнути з ДП «АМПУ» 94418,85 грн.

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ «ЙЕ Енергія» послалось на те, що закуплений споживачем - ДП «АМПУ» на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 14.09.2020 № 65-В-АМПУ-2020 обсяг газу є меншим від підтвердженого (узгодженого) постачальником - ТОВ «ЙЕ Енергія» обсягу газу на 27220 куб.м на суму 944188,51 грн, у зв`язку з чим ТОВ «ЙЕ Енергія» має право на підставі підпункту 1 пункту 7.7. договору вимагати від споживача відшкодування обґрунтованих збитків у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період, розмір яких становить 94418,85 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ЙЕ Енергія» на користь ДП «АМПУ» 189239,67 грн пені, 65697,11 грн інфляційних нарахувань, 11959,70 грн - 3% річних, 4003,45 грн судового збору. У задоволенні решти первісного позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Частково задовольняючи первісний позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено факт несвоєчасного виконання ТОВ «ЙЕ Енергія» грошового зобов`язання з повернення надмірно сплаченої попередньої оплати за фактично непоставлений природний газ за договором.

Здійснивши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат господарський суд дійшов висновку, що первісний позов про стягнення пені та 3% річних слід задовольнити у повному обсязі, а в частині стягнення інфляційних втрат - частково.

Часткове стягнення інфляційних нарахувань зумовлено тим, що ДП «АМПУ» неправомірно нараховано 12687,50 грн інфляційних втрат на суму 507500,00 грн за період з 14.10.2022 по 16.10.2022, адже період прострочення грошового зобов`язання складає 3 дні, в той час як для нарахування інфляційних втрат період прострочення має становити більше половини місяця.

При цьому доводи ТОВ «ЙЕ Енергія» стосовно того, що виникнення форс-мажорних обставин є підставою для звільнення його в даному випадку від відповідальності за неналежне виконання договору, місцевий господарський суд відхилив з підстав того, що: існування причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажором та невиконанням ТОВ «ЙЕ Енергія» договірного зобов`язання не доведено; з матеріалів справи не вбачається, що ТОВ «ЙЕ Енергія», дотримуючись положень пункту 8.2. договору, не пізніше ніж протягом десяти календарних днів з моменту виникнення форс-мажору повідомило про нього іншу сторону у письмовій формі; дії ТОВ «ЙЕ Енергія», спрямовані на забезпечення споживачів енергоресурсами та організацію безпечних умов праці для співробітників під час війни, не можуть бути достатнім обґрунтуванням для неповідомлення ДП «АМПУ» про виникнення обставин непереборної сили.

Також суд відхилив доводи ТОВ «ЙЕ Енергія» про те, що для виникнення права на повернення коштів на підставі абзацу 3 пункту 5.1. договору сторони повинні були здійснити коригування обсягів газу в бік зменшення, яке (коригування) відбувається шляхом укладання відповідно до пункту 2.7. договору додаткової угоди до нього, яка не укладалась, оскільки: у пункті 2.7. договору йдеться про коригування договірних обсягів газу, а не обсягів щомісячного споживання; останні коригуються шляхом подання споживачем постачальнику односторонніх добових номінацій (реномінацій) на виконання пункту 2.6. договору.

У задоволенні зустрічного позову про стягнення 94418,85 грн збитків місцевий господарський суд відмовив з підстав того, що ТОВ «ЙЕ Енергія» не надало жодних доказів завдання йому збитків ДП «АМПУ», вважаючи достатнім для задоволення зустрічного позову факту споживання газу споживачем в обсязі меншому від підтвердженого постачальником обсягу в контексті умови пункту 7.7. договору, яка надає постачальнику право вимагати від споживача відшкодування обґрунтованих збитків у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період. Однак таке право на стягнення збитків зі споживача не звільняє постачальника від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Суд не взяв до уваги посилання ТОВ «ЙЕ Енергія» на те, що збитки, визначені в пункті 7.7. договору, за своєю правовою природою є неустойкою, адже зустрічна позовна заява не містить жодних вимог про стягнення неустойки, а також заява про зміну предмету зустрічного позову не подавалась.

Крім того, суд першої інстанції зазначив про помилковість доводів ТОВ «ЙЕ Енергія» з приводу обов`язку суду застосувати правила частини другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, так як названа норма, в якій законодавець дозволяє суду самостійно визначити спосіб захисту, який не суперечить закону, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права, не регулює спірні відносини, оскільки позивач за зустрічним позовом фактично просить суд не визначити ефективний спосіб захисту порушеного права, відсутній у законі або договорі, а розглянути його вимогу про стягнення неустойки, яка в тексті зустрічної позовної заяви відсутня.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, ТОВ «ЙЕ Енергія» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги в частині скасування рішення суду про часткове задоволення первісного позову апелянт послався на те, що як підставу своїх вимог за первісним позовом ДП «АМПУ» зазначило приписи абзацу 3 пункту 5.1. договору в редакції пункту 7 додаткової угоди №1, відповідно до яких у разі здійснення коригування обсягів газу в бік зменшення, постачальник перераховує на поточний рахунок споживача надмірно сплачену суму попередньої оплати за газ до 20 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу. Отже, як вказав скаржник, для реалізації абзацу 3 пункту 5.1. договору між сторонами повинна бути підписана відповідна додаткова угода про коригування договірних обсягів газу, однак додаткових угод про коригування обсягу газу за квітень 2022 року між ДП «АМПУ» та ТОВ «ЙЕ Енергія» не укладалось, відтак, у ТОВ «ЙЕ Енергія» не виникло обов`язку перерахування надмірно сплаченої суми попередньої оплати ДП «АМПУ», тому і нарахування пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних згідно із пунктом 7.4.5. договору є безпідставним.

Однак, як зазначив скаржник, суд першої інстанції, відхиляючи наведені доводи ТОВ «ЙЕ Енергія» щодо неукладеності відповідної додаткової угоди та невиникнення у зв`язку з цим обов`язку постачальника з перерахування надмірно сплаченої суми попередньої оплати, взяв до уваги неприпустимі докази, що були подані ДП «АМПУ» - добові номінації (реномінації) ДП «АМПУ».

Неприпустимість цих добових номінацій (реномінацій), на думку апелянта, полягає в тому, що ці документи є неналежним чином оформлені, а тому їх використання у якості доказів належного коригування ДП «АМПУ» добових обсягів споживання природного газу є таким, що суперечить законодавству, оскільки вони не містять інформації, яка б ідентифікувала їх приналежність до правовідносин, що виникли між ДП «АМПУ» та ТОВ «ЙЕ Енергія» за договором купівлі-продажу природного газу № 65-В-АМПУ-2020/№41АР167-952-20 від 14.09.2022, а саме: 1)відсутнє посилання на вказаний договір; 2)не зазначено адресата - ТОВ «ЙЕ Енергія», якому надсилається цей документ; 3) відсутня інформація про ЕІС-код споживача; 4)всі номінації (реномінації) не підписані, в тому числі з накладанням кваліфікованого електронного підпису за правилами електронного документообігу, а загальна за квітень 2022 року містить тільки власноручний підпис та прізвище особи без зазначення її посади чи іншої інформації, за якою цю особу можливо ідентифікувати як представника.

Наполягаючи на задоволенні зустрічного позову скаржник зазначив, що відповідно до підпункту 1 пункту 7.7. договору він має право на відшкодування збитків за невідповідність фактичного об`єму (обсягу) споживання газу у квітні 2022 року до підтвердженого постачальником обсягу газу на цей період - у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.

В той же час, збитки, які передбачені підпунктом 1 пункту 7.7. договору, за своєю правовою природою є неустойкою (штрафом), оскільки: застосовується у разі порушення споживачем зобов`язання - за зменшене фактичне споживання газу; виражене у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання - одна облікова ставка Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.

При цьому апелянт зауважив, що свої доводи стосовно того, що збитки, визначені в пункті 7.7. договору, за своєю правовою природою є неустойкою, ТОВ «ЙЕ Енергія» виклало суду у відповіді на відзив на зустрічний позов, тобто у заяві по суті спору, таким чином, такі вимоги заслуговували на увагу суду, однак суд їх безпідставно відхилив. Посилання суду на те, що підстави зустрічного позову не змінювались, є помилковим, адже прохальна частина зустрічного позову не містила вимоги стягнути саме збитки, крім того, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу «суд знає закони».

З урахуванням викладеного, скаржник зазначив, що у цій справі за первісним позовом не було доведено наявності у ДП «АМПУ» права вимоги переплати, а відтак, і нарахування пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних згідно із пунктом 7.4.5. договору є безпідставним; за зустрічним позовом суд порушив норми процесуального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Позиція ДП «АМПУ» щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «АМПУ» просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги в частині скасування рішення суду про часткове задоволення первісного позову ДП «АМПУ» зазначило, що в пункті 2.6. договору визначено порядок коригування обсягів газу протягом місяця поставки шляхом подання споживачем постачальнику добових номінацій (реномінацій). Згідно із пунктом 2.7. договору, на який помилково послався скаржник в апеляційній скарзі, коригування договірних обсягів газу та періодів поставки газу узгоджуються сторонами шляхом підписання додаткових угод до договору. Тобто, пункти 2.6. та 2.7. визначають різний механізм коригування обсягів газу протягом місяця поставки та договірних обсягів газу і періодів поставки.

Крім того, як зазначило ДП «АМПУ», відповідач за первісним позовом не врахував предмет позову у даній справі, а саме, несвоєчасне виконання ним зобов`язань щодо повернення переплати за природній газ, що стало підставою для звернення із позовом про стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат. Отже, у спорі не йде мова про стягнення авансу, а стягуються санкції за його несвоєчасне повернення.

Щодо доводів скаржника про неприпустимість прийняття судом добових номінацій (реномінацій) ДП «АМПУ» вказало, що ТОВ «ЙЕ Енергія» не повідомляло про неприйняття поданих номінацій у зв`язку з недоліками в їх оформленні, а також про неотримання від ДП «АМПУ» добових номінацій (реномінацій), які направлялись на електронну адресу: . На цю ж електронну адресу направлена заявка від 23.03.2022 на постачання газу на квітень 2022 року, після чого отримано рахунок на оплату газу. Саме у такий спосіб (на електронну адресу контактної посадової особи відповідача за первісним позовом) ДП «АМПУ» кожного дня подавались постачальнику добові номінації на постачання газу.

Також ДП «АМПУ» звернуло увагу на те, що внаслідок відсутності у відзиві на позов доводів незгоди із доводами позивача за первісним позовом в частині факту виникнення обов`язку з повернення переплати, відповідач за первісним позовом відповідно до частини четвертої статті 165 Господарського процесуального кодексу України втратив право в подальшому посилатися на вказані обставини, оскільки у відзиві на позовну заяву вказував виключно на обставини форс-мажору, як підставу звільнення його від відповідальності за несвоєчасне повернення грошових коштів.

Окрім того, у поданій відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву було відсутнє посилання з боку ТОВ «ЙЕ Енергія» на заперечення проти доказів - добових номінацій (реномінацій), доданих до відзиву на зустрічну позовну заяву.

Стосовно зустрічного позову ДП «АМПУ» зазначило, що оскільки ТОВ «ЙЕ Енергія» не надано доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків та не доведено втрат, спричинених відхиленням споживачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу згідно із договором постачання, як про це зазначає скаржник, судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків.

Щодо самих номінацій ДП «АМПУ» вказало про те, що на виконання умов договору ДП «АМПУ» були подані добові номінації (реномінації), відповідно до яких плановий об`єм природного газу було скориговано до 45250 куб.м, а фактичне споживання газу було 43108 куб.м, у зв`язку з чим плановий об`єм природного газу 45250 куб.м більший за фактичний обсяг на 4,73%, що виключає можливість нарахування збитків.

При цьому ДП «АМПУ» наголосило на тому, що збитки, які передбачені у підпункті 1.1. пункту 7.7. договору, не є та не можуть бути неустойкою (штрафом), оскільки збитки є окремою правовою категорією та не належать до неустойки; заяви про зміну предмету позову скаржник не подавав, а у позові вказував саме про стягнення збитків.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/209/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 06.06.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ЙЕ Енергія» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 у справі № 916/209/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/209/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

09.06.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/209/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ЙЕ Енергія» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 у справі №916/209/23. Встановлено Державному підприємству «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) строк до 28.06.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 28.06.2023 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

21.06.2023 від Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1537/23/Д1 від 21.06.2023).

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 29.06.2023 вирішено розглянути апеляційну скаргу ТОВ «ЙЕ Енергія» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 у справі № 916/209/23 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Розгляд справи №916/209/23 призначено на 15.08.2023 о 12:00 год.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 та від 10.08.2023 забезпечено представникам сторін можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon».

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

Як встановлено судом першої інстанції та неоспорено учасниками справи, 14.09.2020 між ТОВ «ЄГАЗ» (постачальником) та ДП «АМПУ» (споживачем) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 65-В-АМПУ-2020 (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати споживачу природний газ у власність (надалі - «газ» або «товар»), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах даного договору.

Цей договір надає можливість постачальнику постачати природний газ філіям споживача (пункт 1.2. договору).

Згідно із пунктом 1.3. договору найменування, адреси та коди ЕІС філій споживача наведені в додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для власних потреб.

За цим договором у поточному році постачальник зобов`язується передати, а споживач зобов`язується оплатити та прийняти газ в обсягах відповідно до даних, наведених у додатковій угоді, що є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.1. договору).

У пункті 2.5. договору сторони погодили, що обсяг газу та строки його поставки визначаються та узгоджуються на кожен місяць шляхом подання споживачем заявки постачальнику щодо прогнозного споживання природного газу (далі - заявка). Заявка подається постачальнику у письмовій формі поштою або з використанням факсу та інших засобів електронного зв`язку до 12-00 години 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу. Постачальник зобов`язаний протягом одного робочого дня з моменту отримання заявки, підтвердити споживачу її прийняття до виконання (шляхом використання факсу або інших засобів електронного зв`язку) або відхилити її з наданням обґрунтованих письмових пояснень споживачу щодо неможливості прийняття до роботи даної заявки. На підставі заявки споживача, підтвердженої постачальником, у постачальника виникають зобов`язання щодо поставки газу, а у споживача виникають зобов`язання щодо оплати отриманого газу.

Відповідно до пункту 2.6. договору коригування обсягів газу протягом місяця поставки визначається шляхом подання споживачем постачальнику добових номінацій (реномінацій): до 12-00 годин доби, що передує добі постачання природного газу (D-1) - подає планову заявку (номінація); до 17-00 годин доби, в якій здійснюється постачання природного газу (D) - подає коригування планового обсягу (реномінація). Відкориговані протягом місяця поставки газу не повинні перевищувати договірні обсяги газу у відповідному місяці, зазначені у відповідних додатках (додаткових угодах) до цього договору.

Згідно із пунктом 2.7. договору коригування договірних обсягів газу та періодів поставки газу узгоджується сторонами шляхом підписання додаткових угод до даного договору.

Приймання-передача газу, поставленого постачальником споживачу у відповідному місяці, оформлюється щомісячними актами приймання-передачі товару (пункт 3.4. договору).

Акти приймання-передачі товару, що зазначені у пункті 3.4. цього договору, складаються споживачем за формою, наданою постачальником, до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним (пункт 3.5. договору).

За умовами пункту 5.1. договору оплата за поставлений споживачу газ здійснюється на умовах попередньої оплати, до 1 числа відповідного розрахункового періоду сплачується обсяг замовленого газу, відповідно заявки, за умови отримання рахунку від постачальника, який надається у термін, достатній для проведення банківських розрахунків з можливістю надходження грошових коштів на рахунок постачальника до 1 числа відповідного розрахункового періоду. Рахунок на оплату надається споживачу постачальником електронними засобами передачі інформації (електронною поштою або з використанням факсу) та у письмовій формі поштою. До оплати споживач приймає той примірник рахунку на оплату, який він отримає першим. У разі здійснення коригування обсягів газу в бік зменшення, постачальник перераховує на поточний рахунок споживача надмірно сплачену суму попередньої оплати за газ до 10 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу.

Датою оплати споживачем газу є дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника (пункт 5.2. договору).

Споживач зобов`язується: оплатити та прийняти газ на умовах цього договору (пункт 6.1.1. договору).

Споживач має право: зменшувати обсяг товару залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору (пункт 6.2.5. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (пункт 7.1. договору).

За прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, постачальник сплачує споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення платежу, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення (пункт 7.4.5 договору).

У пункті 7.7. договору сторони передбачили порядок та випадки відшкодування збитків споживачем постачальнику. Зокрема, у підпункті 1 пункту 7.7. договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання газу, що закуплений споживачем за цим договором, буде менший від підтвердженого постачальником обсягу газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування обґрунтованих збитків у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.

Відшкодування додаткових витрат споживачем не здійснюється, якщо фактичний обсяг споживання в розрахунковому періоді відрізняється від підтвердженого обсягу природного газу не більше ніж на ±5% (пункт 7.8. договору).

Відповідно до пункту 8.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання цього договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Згідно із пунктом 8.2. договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим відповідним компетентним органом. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення обставин непереборної сили позбавляє сторони посилатись на них (пункт 8.3. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 в частині поставки товару, а в частині прийняття товару та здійснення розрахунків - до повного їх виконання (пункт 13.1. договору).

Дія договору вважається продовженою на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про припинення даного договору у встановлений термін (пункт 13.2. договору).

Невід`ємною частиною цього договору є: додаток № 1 - Найменування, адреси та коди ЕІС філій (пункт 14.1.1. договору); додаток № 2 - Обсяги закупівлі газу у поточному році (пункт 14.1.2. договору).

Додатковою угодою від 02.10.2020 № 1 до договору, серед іншого, сторони внесли зміни в частині назви постачальника з ТОВ «ЄГАЗ» на ТОВ «ЙЕ Енергія», а також в абзаці 3 пункту 5.1. договору цифру « 10» замінено цифрою « 20», з огляду на що сторони дійшли згоди про те, що у разі здійснення коригування обсягів газу в бік зменшення, постачальник перераховує на поточний рахунок споживача надмірно сплачену суму попередньої оплати за газ до 20 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу.

Додатковою угодою від 19.05.2022 № 3 до договору сторони погодили, що ціна природного газу за 1000,0 кубічних метрів природного газу, спожитого протягом періоду з 01.04.2022 по 30.04.2022, з урахуванням тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) (замовлена (договірна) потужність), складає 34648,99 грн з ПДВ.

Також з матеріалів справи вбачається, що ДП «АМПУ» звернулось до ТОВ «ЙЕ Енергія» з листом від 23.03.2022 № 603/15-04-07/Вих, в якому просило завести ліміт на постачання природного газу Чорноморській філії на квітень 2022 року в об`ємі 70 тис. куб.м та гарантувало оплату.

Виставлений ТОВ «ЙЕ Енергія» рахунок на оплату від 24.03.2022 № 62004775 на суму 2426472,38 грн ДП «АМПУ» оплатило у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 31.03.2022 № 684.

На виконання умов договору постачальником у квітні 2022 року поставлено споживачу природний газ обсягом 42,780 тис. куб.м на суму 1482283,87 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2022 №РГК82007795.

У подальшому ДП «АМПУ» звернулось до ТОВ «ЙЕ Енергія» з листом від 18.07.2022 № 1040/15-04-07/Вих, в якому просило на підставі пункту 5.1. договору здійснити повернення надмірно сплаченої попередньої оплати за природний газ в сумі 944188,51 грн.

На момент подання позову у даній справі ТОВ «ЙЕ Енергія» повернуло ДП «АМПУ» надмірно сплачену попередню оплату за природний газ в сумі 944188,51 грн, а саме: 04.10.2022 - 56688,51 грн, 05.10.2022 - 47500,00 грн, 06.10.2022 - 47500,00 грн, 07.10.2022 - 47500,00 грн, 10.10.2022 - 47500,00 грн, 11.10.2022 - 47500,00 грн, 12.10.2022 - 47500,00 грн, 13.10.2022 - 47500,00 грн, 14.10.2022 - 47500,00 грн, 17.10.2022 - 47500,00 грн, 18.10.2022 - 47500,00 грн, 02.11.2022 - 95000,00 грн, 03.11.2022 - 47500,00 грн, 04.11.2022 - 47500,00 грн, 07.11.2022 - 47500,00 грн, 08.11.2022 - 47500,00 грн, 09.11.2022 - 47500,00 грн, 10.11.2022 - 47500,00 грн, 11.11.2022 - 32500,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 04.10.2022 № 10622, від 05.10.2022 № 10661, від 06.10.2022 № 10681, від 07.10.2022 № 10698, від 10.10.2022 № 10711, від 11.10.2022 № 10726, від 12.10.2022 № 10737, від 13.10.2022 №10755, від 14.10.2022 № 10774, від 17.10.2022 № 10795, від 18.10.2022 № 10820, від 02.11.2022 № 10899, від 03.11.2022 № 10962, від 04.11.2022 № 10969, від 07.11.2022 № 10994, від 08.11.2022 № 11019, від 09.11.2022 № 11059, від 10.11.2022 № 11063, від 11.11.2022 №11090 та не заперечується сторонами.

Вказуючи на те, що повернення попередньої оплати за природний газ здійснено несвоєчасно, споживач звернувся до постачальника з претензією № 1918/15-01-01/Вих від 14.12.2022 з вимогою про сплату пені, 3% річних, інфляційних нарахувань, ігнорування якої спричинило звернення ДП «АМПУ» до Господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ «ЙЕ Енергія» про стягнення 279583,98 грн, з яких: 189239,67 грн пені, 78384,61 грн інфляційних нарахувань, 11959,70 грн - 3% річних.

В свою чергу, ТОВ «ЙЕ Енергія» звернулося із зустрічним позовом до ДП «АМПУ» про стягнення 94418,85 грн, посилаючись на те, що закуплений споживачем на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 14.09.2020 № 65-В-АМПУ-2020 обсяг газу є меншим від підтвердженого (узгодженого) постачальником обсягу газу на 27220 куб.м на суму 944188,51 грн, у зв`язку з чим ТОВ «ЙЕ Енергія» має право на підставі підпункту 1 пункту 7.7. договору вимагати від споживача відшкодування обґрунтованих збитків у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період, розмір яких становить 94418,85 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення в частині наявності у ДП «АМПУ» права вимагати від ТОВ «ЙЕ Енергія» повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за поставлений у квітні 2022 року природний газ, а відтак, правомірності нарахування пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, та в частині наявності підстав для стягнення з ДП «АМПУ» коштів, нарахованих ТОВ «ЙЕ Енергія» на підставі підпункту 1 пункту 7.7. договору за споживання газу в обсязі, що є меншим від замовленого.

Щодо первісного позову

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частинами першою та другою статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно із статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин першої та другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).

В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «АМПУ», як споживачем, на виконання умов пункту 5.1. договору перераховано ТОВ «ЙЕ Енергія» 2426472,38 грн попередньої оплати вартості природного газу за квітень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням від 31.03.2022 № 684 та не заперечується відповідачем за первісним позовом.

В свою чергу, на виконання умов договору постачальником у квітні 2022 року поставлено споживачу природний газ обсягом 42780 куб.м на суму 1482283,87 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2022 №РГК82007795.

Відтак, у ТОВ «ЙЕ Енергія» виникло зобов`язання з повернення суми попередньої оплати за природний газ у розмірі 944188,51 грн, оскільки ДП «АМПУ» спожито у квітні 2022 року природного газу на суму 1482283,87 грн.

Вказане зобов`язання, відповідно до положень частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, фактично виникло у відповідача за первісним позовом у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у пункті 5.1 договору кінцевого строку повернення суми попередньої оплати - 20 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, тобто 20.05.2022.

Натомість ТОВ «ЙЕ Енергія» прострочило своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у розмірі 944188,51 грн, оскільки здійснило повернення цієї суми протягом жовтня - листопада 2022 року, що є порушенням приписів статей 525, 526, 530, 629, 693 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського України та пункту 5.1. договору (з урахуванням додаткової угоди №1 від 02.10.2020 № 1).

Доводи ТОВ «ЙЕ Енергія», викладені в апеляційній скарзі та в запереченні на відповідь на відзив, про домовленість сторін про повернення коштів попередньої оплати лише після здійснення коригування обсягів газу у бік зменшення, яке (коригування) в силу положень пункту 2.7. договору має здійснюватися шляхом підписання додаткових угод до договору, яка не укладалась, колегією суддів відхиляються, оскільки, по-перше, вказане зобов`язання фактично виникло у відповідача у зв`язку із підписанням в порядку пункту 3.4. договору акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2022 №РГК82007795, у зв`язку з чим ТОВ «ЙЕ Енергія» було відомо про фактичний обсяг (42780 куб.м) та вартість (1482283,87 грн) спожитого ДП «АМПУ» у квітні 2022 року природного газу, а отже, і про факт переплати у розмірі 944188,51 грн, та закінченням, відповідно до положень частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, обумовленого сторонами у пункті 5.1 договору кінцевого строку повернення суми попередньої оплати (20 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, тобто 20.05.2022), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

А по-друге, у пункті 2.7. договору йдеться про коригування договірних обсягів газу, а не обсягів щомісячного споживання; останні коригуються шляхом подання споживачем постачальнику односторонніх добових номінацій (реномінацій) на виконання пункту 2.6. договору, про що було правильно зазначено судом першої інстанції.

Доводи скаржника стосовно того, що суд першої інстанції, відхиляючи доводи ТОВ «ЙЕ Енергія» щодо неукладеності відповідної додаткової угоди та невиникнення у зв`язку з цим обов`язку постачальника з перерахування надмірно сплаченої суми попередньої оплати, взяв до уваги неприпустимі докази, що були подані ДП «АМПУ» - добові номінації (реномінації) ДП «АМПУ», колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції, вирішуючи спір у справі за первісним позовом, не надавав оцінки добовим номінаціям (реномінаціям).

У зв`язку з наведеним, спростовуються доводи апелянта про те, що у ДП «АМПУ» не виникло право вимагати від ТОВ «ЙЕ Енергія» повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за поставлений у квітні 2022 року природний газ.

При цьому посилання ДП «АМПУ» на те, що внаслідок відсутності у відзиві на позов доводів незгоди із доводами позивача за первісним позовом в частині факту виникнення обов`язку з повернення переплати, відповідач за первісним позовом відповідно до частини четвертої статті 165 Господарського процесуального кодексу України втратив право в подальшому посилатися на вказані обставини, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи наведені ТОВ «ЙЕ Енергія» у запереченні, яке за змістом частини другої статті 161, статті 167 Господарського процесуального кодексу України є заявою по суті справи, в якій відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення, та до якої застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу. Тобто ТОВ «ЙЕ Енергія», як відповідач за первісним позовом, виклавши свої доводи щодо незгоди із фактом виникнення обов`язку з повернення переплати у запереченні, має право заперечувати з такої підстави проти позову під час розгляду справи по суті.

Таким чином, підсумовуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту несвоєчасного виконання ТОВ «ЙЕ Енергія» грошового зобов`язання з повернення надмірно сплаченої попередньої оплати за фактично непоставлений природний газ за договором.

Невиконання грошового зобов`язання з повернення суми попередньої оплати за укладеним між сторонами договором є його порушення у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею).

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.4.5. договору встановлено, що за прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, постачальник сплачує Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення платежу, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 Цивільного кодексу України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

Суд першої інстанції, здійснивши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що первісний позов про стягнення пені та 3% річних слід задовольнити у повному обсязі, а в частині стягнення інфляційних втрат - частково.

Оскільки жодних доводів стосовно неправильності проведеного судом першої інстанції розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат апеляційна скарга не містить, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги при апеляційному перегляді справи, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду в апеляційному порядку оскаржуване рішення в частині правильності розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат не переглядається.

Щодо зустрічного позову

ТОВ «ЙЕ Енергія», звертаючись із зустрічною позовною заявою, вказувало про те, що закуплений споживачем обсяг газу є менший від підтвердженого (узгодженого) постачальником обсягу газу на 27220 куб.м. на суму 944188,51грн. Таким чином, позивач за зустрічним позовом зазначив, що відповідно до підпункту 1 пункту 7.7 договору ТОВ «ЙЕ Енергія» має право на відшкодування Чорноморською філією ДП «АМПУ» збитків за невідповідність фактичного об`єму (обсягу) споживання газу у квітні 2022 року до підтвердженого постачальником обсягу газу на цей період - у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (стаття 623 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У підпункті 1 пункту 7.7. договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання газу, що закуплений споживачем за цим договором, буде менший від підтвердженого постачальником обсягу газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування обґрунтованих збитків у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.

Підпункт 1 пункту 7.7. договору кореспондується зі змістом підпункту 1 пункту 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), відповідно до якого відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: 1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

При вирішенні цієї справи колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20, про таке:

"Виходячи із змісту пункту 6 частини п`ятої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити істотні умови, зокрема, щодо порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

В умовах Договору сторонами передбачено обсяги газу, які є плановими та можуть змінюватись. Сторони домовились про те, що допускається зменшення або перевищення місячних обсягів споживання природного газу, встановлених у даному Договорі в розмірі до 5,0 (п`яти) відсотків.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496 передбачено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Правил №2496 у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Враховуючи положення пункту 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496, а також те, що Договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, Позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).

При цьому, визначальним є те, що пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496 передбачає можливість щодо відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення суми у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період у разі, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу.

Суд вважає, що право на стягнення збитків із споживача (передбачене пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496) не звільняє постачальника (Позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

До того ж, Суд звертає увагу на те, що пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496 передбачено лише максимально допустимий розмір, а саме розмір, що не є більшим подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Враховуючи приписи частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Оцінивши надані Позивачем докази відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що право постачальника вимагати на підставі Правил №2496 та Договору від споживача відшкодування збитків за недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє Позивача від тягаря доказування понесених збитків та відмовив у задоволенні позову у зазначеній чистині лише у зв`язку із його недоведеністю. Суд погоджується із таким висновком суду апеляційної інстанції.

Суд зазначає, що пункт 3.13 Договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил №2496 хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків. Суд звертає увагу на те, що право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (Позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження Позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягала доведенню Позивачем перед судом».

Як слідує із постанови Верховного Суду у справі № 904/6992/20, касаційний суд акцентував увагу, що право на стягнення збитків із споживача (передбачене пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил) не звільняє постачальника від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, а пункт 3.13 договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків.

Аналогічні правові висновки зроблено в постановах Верховного Суду від 21.09.2021 р. по справі № 904/6992/20 та від 26.10.2021 р. по справі № 904/6985/20.

Господарський суд Одеської області обґрунтовано послався на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20 та від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20, та вірно звернув увагу на те, що наявність права на стягнення збитків, передбаченого підпунктом 1 пункту 7.7. договору та підпункту 1 пункту 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу, не означає можливість автоматичного/безумовного стягнення суми у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період у разі, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений у постачальника за договором, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу. Право на стягнення збитків зі споживача, про яке йдеться вище, не звільняє постачальника від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «ЙЕ Енергія» не надало жодних доказів завдання йому збитків ДП «АМПУ», дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

Посилання ТОВ «ЙЕ Енергія» на те, що збитки, визначені в п.7.7 Договору, за своєю правовою природою є неустойкою, оскільки: застосовується у разі порушення споживачем зобов`язання - за зменшене фактичне споживання газу; виражене у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання - одна облікова ставка Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що: по-перше, підставою як для стягнення неустойки, так і для стягнення збитків є порушення зобов`язання; по-друге, зустрічна позовна заява не містить жодних вимог про стягнення неустойки, в ході розгляду справи заява про зміну предмету зустрічного позову не подавалась, а тому у суду першої інстанції були відсутні процесуальні передумови для дослідження питання щодо стягнення з ДП «АМПУ» неустойки.

При цьому доводи апелянта про те, що свої доводи стосовно того, що збитки, визначені в пункті 7.7. договору, за своєю правовою природою є неустойкою, ТОВ «ЙЕ Енергія» виклало суду у відповіді на відзив на зустрічний позов, тобто у заяві по суті спору, таким чином, такі вимоги заслуговували на увагу суду, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви, але такої заяви позивач за зустрічним позовом не подавав.

Висновки суду апеляційної інстанції

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області, викладених у оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 у справі №916/209/23 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.08.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран