УХВАЛА

м. Київ

18.08.2023Справа № 910/12912/23

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед»

про скасування наказу та рішення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () Віри Михайлівни Лелюх про звільнення позивача за неналежне виконання обов`язків з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () з 13.04.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () від 13.04.2023 № 13/2023 в частині звільнення позивача;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.04.2023 року по день поновлення на роботі з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів із розрахунку середньоденної заробітної плати позивача у сумі 311,63 грн.;

- стягнення протиправно недоплачених коштів за період з 01.03.2022 року по 13.04.2023 року у загальній сумі 137 856,69 грн.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

У даному випадку, подана позовна заява не відповідає вимогам статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Пунктом 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві такої інформації не вказано.

Пунктом 4 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем зокрема заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування наказу єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю () Віри Михайлівни Лелюх про звільнення позивача за неналежне виконання обов`язків з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () з 13.04.2023 року.

При цьому, позивачем не вказано реквізитів відповідного наказу, що вказує на неточність викладення змісту такої позовної вимоги.

Суд зауважує, що предмет позову повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно, а тому позивачу слід чітко визначити зміст означеної позовної вимоги.

Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З наданого позивачем опису вкладення у цінний лист вбачається, що позивачем надіслано на адресу відповідача два найменування предметів, зокрема позовну заяву та додатки до позовної заяви.

Проте, оскільки позивачем не зазначено відповідного переліку додатків до позовної заяви, суд позбавлений можливості встановити, які саме та чи всі додатки до позову скеровані на адресу відповідача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів надіслання відповідачу додатків до позовної заяви.

Також, пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що передбачають сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом враховано, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з цим, з позовної заяви вбачається, що предметом позову також є вимоги про визнання протиправним та скасування наказу та визнання протиправним та скасування рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () від 13.04.2023 № 13/2023 в частині звільнення позивача.

Позивач не звільнена від сплати судового збору в частині означених вимог, проте будь-яких доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі до позовної заяви не долучено.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 684,00 грн.

За таких обставин, позивачу за дві вимоги немайнового характеру необхідно було сплатити судовий збір у загальному розмірі 5 368,00 грн.

Проте, як вказано судом вище, позивачем будь-яких доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі до позовної заяви не долучено.

Також, частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При перевірці додатків до позову, суд встановив, що позивачем не долучено додатку 6 до позову «завірена копія розрахунково-платіжної відомості».

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою не дотримався окремих вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Беручи до уваги вищевикладене, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання заяви із зазначенням офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін;

- подання заяви з чітким викладенням вимоги про визнання протиправним та скасування наказу єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () Віри Михайлівни Лелюх про звільнення позивача за неналежне виконання обов`язків з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () з 13.04.2023 року;

- подання доказів надіслання відповідачу додатків до позовної заяви із зазначенням переліку таких доказів;

- подання доказів сплати судового збору у сумі судовий збір у загальному розмірі 5 368,00 грн.;

- подання до суду додатку 6 до позову «завірена копія розрахунково-платіжної відомості».

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

5. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

6. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається https://ki.arbitr.gov.ua/.

Суддя В.С. Ломака