ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2023 р. м. Київ Справа № 911/493/23

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Нечепуренко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №911/493/23

за позовом: Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вул. Бориспіль-7)

до відповідача: Приватного акціонерного підприємства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, просп. Голосіївський, буд. 50)

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Рабченюк Л.П., довіреність №01-22/7-60 від 06.01.2023

від відповідача: Ярмак М.М., довіреність №01.1.1-05/44-2022 від 28.12.2022

від третьої особи: Амельченко Ю.В., посадова інструкція №б/н від 01.02.2023, наказ №19-к-вс від 01.02.2023

СУТЬ СПОРУ

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих. №35-28/7-19 від 31.01.2023 до Приватного акціонерного підприємства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про зобов`зяння вчинити дії шляхом повернення Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" державного нерухомого майна - нежитлового приміщення №251 площею 16.9 кв.м., що знаходиться на 2-му поверсі пасажирського терміналу "D", за Актом приймання-передачі Майна до Договору №1743 від 24.12.2015 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

В позовній заяві також містилось клопотання про проведення письмового опитування відповідача в порядку ст. 90 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2023 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 17.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.03.2023 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

Ухвалою суду від 28.02.2023 виправлено описку в пункті 3 резолютивної частини ухвали від 17.02.2023 та викладено в наступній редакції "Підготовче засідання призначити на 09.03.2023 року о/об 16 год. 30 хв.".

06.03.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, який підписано електронним цифровим підписом, в якому містилось клопотання про зупинення провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- авіакомпанія є транспортним підприємством, яке використовує орендовані приміщення для надання послуг з перевезення пасажирів, відтак, на неї розповсюджуються положення Постанови №611, у зв`язку з чим нарахування орендної плати за час карантину мало здійснюватися у розмірі 50% від орендної плати, нарахованої за звичайних умов;

- рішення прийняті, зокрема, у справах №910/13397/20 та №911/1803/22, підтверджують, що третя особа та позивач безпідставно відмовили авіакомпанії у наданні знижки по Договору №1708. Також, подальша протиправна бездіяльність третьої особи у формі ігнорування вище перелічених судових рішень виражається в нарахуванні орендної плати у повному розмірі, що має місце і на теперішній час;

- станом на дату подання відзиву заборгованість МАУ перед третьою особою складає 128185, 36 грн. (з урахуванням 50% знижки і без врахування гарантійного платежу). З урахуванням гарантійного платежу, який повертається після розторгнення Договору (п. 3.9), заборгованість складає 99996, 72 грн. Різниця між розрахунками сторін складає 2986, 87 грн.;

- заборгованість третьої особи перед МАУ по Договору №1708 складає 1468007, 69 грн. (з урахуванням 50% знижки та без врахування гарантійного платежу);

- листом від 05.04.2021 №01-19-117 МАУ інформувала третю особу, що внесення орендної плати по договорам №№1708, 1728, 1729 та 1733 у більшому розмірі, ніж це передбачено нормами Постанови №611, не свідчить про правомірність їх нарахування та визнання зі сторони МАУ їх розміру, а здійснюється виключно з метою запобігання розірванню перелічених договорів;

- приймаючи до уваги наявність значної переплати по договору №1708, авіакомпанія направила на адреси третьої особи, Міністерства інфраструктури України та аеропорту лист від 23.08.2022 №01-19-120, яким надала копії платіжних доручень на підтвердження наявності переплати та просила провести перерахунок орендної плати за договором №1708, застосувавши зниження орендної плати на 50% з 12.03.2020 та по день введення воєнного стану в Україні, та зарахувати переплату в рахунок інших договорів оренди, утриматись від вчинення дій, направлених на припинення орендних відносин по договорам, а якщо такі рішення прийнято відкликати чи скасувати їх;

- третьою особою штучно створено «заборгованість» авіакомпанії, у той час, як має місце значна переплата з боку МАУ, тому дії орендодавця з розірвання договорів є протиправними, так само як і дії позивача з примусу авіакомпанії повернути майно, що є предметом спору у даній справі;

- внаслідок впливу непереборних обставин МАУ перебуває в надзвичайно скрутному матеріально-організаційному становищі;

- протиправні дії/бездіяльність третьої особи і позивача завадили авіакомпанії розподілити наявні кошти для здійснення платежів за всіма договорами оренди у визначеному законодавством розмірі (50%);

- відповідач просив суд зупинити провадження у даній справі до набрання рішеннями у справах №911/1803/22, №911/246/23 та справи за позовом про зобов`язання ФДМ вчинити дії щодо договору №1743 законної сили, у зв`язку з тим, що на думку відповідача вказані вище справи підтверджують те, що авіакомпанія опинилась в ситуації, за якої ФДМ свідомо допускає протиправні дії/бездіяльність, чим ствоює штучні передумови для розірвання договорів.

06.03.2023 через систему "Електронний суд" від третьої особи до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень.

09.03.2023 від третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення.

У вказаних вище письмових поясненнях третя особа зазначила наступне:

- відповідач звернувся до Регіонального відділення з заявою від 21.04.2020 №02.2-09-51 про звільнення від орендної плати на період дії карантину;

- Регіональне відділення задовольнило заяву відповідача частково та відповідно до п. 1 наказу Регіонального відділення від 26.10.2020 №672 «Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину» установило, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, здійснюється у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати. Пунктом 2 цього наказу Регіональне відділення встановлює, що нарахування орендної плати відповідачу починається з дати встановлення карантину;

- заборгованість з орендної плати Орендаря у відсотковому співвідношенні встановленому п. 3.6 Договору перед Регіональним відділенням становить 68891, 21 грн.;

- останній платіж відповідачем було здійснено 25.11.2021;

- Регіональне відділення листом від 19.07.2022 №50-02.01-1514 повідомило відповідача про відмову від договору оренди та про обов`язок орендаря повернути орендоване державне нерухоме майно протягом 3-х робочих днів з дня отримання листа;

- відповідач отримав вказаний вище лист 26.07.2022, згідно відмітки на бланку поштового відправлення. У третьої особи відсутня інформація про вжиття заходів з повернення майна орендарем;

- відповідно до умов договору оренди, відповідач зобов`язаний був повернути позивачу майно за Актом приймання-передачі;

- Регіональне відділення відмовляючись від договору в односторонньому порядку діяло правомірно та в межах своїх повноважень, на підставі Закону та умов договору.

Ухвалою суду від 13.03.2023 підготовче засідання призначено на 30.03.2023 о 16:30.

14.03.2023 через систему "Електронний суд" від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній просить суд поновити йому строк подання відповіді на відзив до суду.

У відповіді на відзив позивач зазначає наступне:

- законодавець чітко визначив, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно та у повному обсязі, відповідно до умов договору, а одностороння зміна зобов`язання щодо своєчасності та повноти внесення плати не допускається;

- порушуючи умови договору та приписи законодавства відповідач самостійно, без погодження з третьою особою, змінив умови договору щодо строків внесення орендної плати, що підтверджується і самим відповідачем;

- відповідач не вносив до Державного бюджету України орендну плату за договором протягом 15 місяців поспіль (з 15.04.2020 по 23.07.2021), що є підставою для відмови від договору та повернення орендованого майна;

- відповідачем також не вносилась орендна плата на користь позивача більше ніж три місяці підряд;

- для розірвання договору оренди визначальним є факт невиконання відповідачем зобов`язань, передбачених договором оренди, а також невнесення ним орендної плати протягом строку, визначеного ч. 1 ст. 782 ЦК України;

- відмова від договору найму за свою суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав наймодавця, а тому не вимагає згоди другої сторони. За змістом ст. 782 ЦК України, а також виходячи з положень ст. ст. 205, 654 ЦК України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Додаткових вимог вказані положення ЦК України не містять;

- право на відмову від договору виникає у наймодавця після настання строку не внесення плати за користування майном за третій місяць. Наймодавець має право відмовитись від договору в такому випадку, незалежно від того, внесе наймач у подальшому плату за користування чи ні. Тому, навіть у разі внесення наймачем плати за користування після настання строку оплати за третій місяць наймач вправі відмовитися від договору найму;

- якщо відповідач вважав, що він має право на застосування знижки у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати, то він міг самостійно здійснити розрахунок та у встановлені строки сплатити до державного бюджету та позивачу орендну плату із застосуванням знижки;

- позивач заперечує проти зупинення провадження у даній справі, у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутня ухвала про відкриття провадження за позовною заявою, на яку посилається відповідач, а також у зв`язку із тим, що у разі відкриття судом такого провадження, на думку позивача, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ «Авіакомпанія «Міжародні Авіалінії України» в частині визнання недійсним правочину ФДМ по розірванню Договору №1743 і зобов`язання ФДМ відновити становище, яке існувало до порушення односторонньої відмови від договору №1743.

27.03.2023 від відповідача до суду надійшли заперечення, разом із заявою про зупинення провадження у справі №911/493/23, що підписані електронним цифровим підписом.

У запереченнях відповідач вказує таке:

- питання сплати орендної плати по договору №1743 не є предметом розгляду у даній справі, водночас, відповідачем у відзиві на позов надано пояснення і докази стосовно неправомірності дій/бездіяльності позивача і третьої особи щодо ненадання знижки та подальшого нарахування заборгованості по договору №1708 у розмірі 100%;

- третя особа та позивач допустили тривале зволікання та ігнорування відповідних правових норм ЦК України та Постанови №611, чим створили ситуацію з правової невизначеності і не забезпечили правильне нарахування розміру орендної плати по договорам;

- не отримавши відповіді на відправлені третій особі листи, відповідач правомірно вважав, що за умови неможливості використання орендованого майна, він є звільненим від орендної плати на період карантину;

- відповідач вважає, що за період часу від запровадження карантину та до дати отримання листа ФДМ від 05.04.2021 за №50-02.02-1510, відсутні правові передумови для застосування до взаємовідносин сторін положень ч. 1 ст. 782 ЦК України, а також аналогічних положень договору;

- отримавши лист ФДМ від 05.04.2021 за №50-02.02-1510 про нарахування орендної плати у розмірі 50% за договором №1743, відповідач одразу почав перерахування орендної плати;

- перекладання на авіакомпанію функції з правильного нарахування розміру орендної плати є протиправним і прямо суперечить наведеній нормі Постанови №611 та судовій практиці з цього питання;

- враховуючи те, що штучно створена заборгованість є підставою для існування повідомлення, а повідомлення використовується аеропортом як основна підстава для витребування майна, що є предметом спору у даній справі, то результати розгляду справи №911/246/23, а також справи за позовом МАУ до ФДМ про зобов`язання третьої особи зарахувати переплату по договору №1708 для повного погашення заборгованості по договору №1743; визнання недійсним правочину по розірванню договору №1743; зобов`язання ФДМ відновити становище, яке існувало до порушення будуть мати вплив на розгляд даної справи;

- є необхідність, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 та п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України, зупинити провадження у даній справі;

- запитання відповідачу, що міститься в позові, з приводу сум і дат перерахування орендної плати по договору №1743 за період з лютого 2020 по лютий 2021 не стосується предмету розгляду у даній справі.

За результатами розгляду клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання рішеннями у справах №911/1803/22, №911/246/23 та справи за позовом про зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях вчинити дії щодо договору №1743 законної сили, суд зазначає таке.

Безпосередньо в судовому засіданні 30.03.2023, представник позивача та третьої особи заперечували проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі.

Частинами 1-2 ст. 227 ГПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:

1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;

3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

3-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації;

4) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;

5) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідач, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 та п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України, просив суд зупинити провадження у даній справі до набрання рішеннями у справі №911/1803/22 та справи за позовом про зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях вчинити дії щодо договору №1743 законної сили, однак, станом на момент розгляду судом даного клопотання, рішення у справі №911/1803/22 вже набрало законної сили.

З приводу позовної заяви про зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях вчинити дії щодо договору №1743, судом встановлено, що станом на момент розгляду даного клопотання, в матеріалах справи були відсутні докази відкриття провадження за вказаною відповідачем позовною заявою. Крім того, відповідачем не було долучено до відповідного клопотання про зупинення провадження у справі №911/493/23 копії позовної заяви про зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях вчинити дії щодо договору №1743.

Також, відповідач просив суд зупинити провадження у даній справі до набрання рішенням у справі №911/246/23 законної сили, проте предметом спору у вказаній справі є визнання недійсним правочину Регіонального відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях у формі листа від 20.07.2022 №50-02.01-1535 щодо односторонньої відмови від договору №1708, який не є предметом розгляду у даній справі.

З урахуванням зазначеного вище, у судовому засіданні 30.03.2023 суд, у порядку частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі.

За результатами розгляду клопотання позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив, суд зазначає таке.

Вказане клопотання, що міститься у відповіді на відзив, мотивовано тим, що позивач не мав можливості підготувати відповідь на відзив у встановлений судом строк, у зв`язку із значним завантаженням працівників підприємства позивача, щільним графіком судових засідань та оголошенням повітряної тривоги в період з 07.03.2023 по 14.03.2023 одинадцять разів (загальною тривалістю 13 годин 16 хвилин).

Безпосередньо в судовому засіданні 30.03.2023, представники відповідача та третьої особи не заперечували проти задоволення клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив.

Згідно з ч. 4 ст. 166 ГПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Так, відповідачем подано до суду заяву про поновлення строку на подання відповіді на відзив, який встановлюється законом, тоді як на подання відповіді на відзив строк встановлюється судом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив задоволенню не підлягає.

Однак, для повного та всебічного розгляду справи, забезпечення принципу змагальності та рівності прав учасників процесу, а також з огляду на викладені заявником обставини та відсутність заперечень зі сторони представників відповідача та третьої особи, суд вважає за можливе продовжити позивачу процесуальний строк на подання відповіді на відзив з власної ініціативи та прийняти її до розгляду.

З урахуванням зазначеного вище, у судовому засіданні 30.03.2023 суд, у порядку частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив, продовження позивачу строку для подання відповіді на відзив та прийняття її до розгляду.

В підготовчому засіданні 30.03.2023 судом було оголошено перерву до 20.04.2023 о 16:00.

19.04.2023 від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення разом з запереченнями на заяву про зупинення провадження у справі.

У вказаних вище письмових поясненнях позивач зазначив наступне:

- станом на сьогоднішній день, відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, яким би було визнано недійсною односторонню відмову третьої особи, оформлену листом від 19.07.2022 за №50-02.01-1514 від договору №1743, а отже, відповідач безпідставно не повернув майно позивачу у встановлений п. 10.8. договору строк. Правові підстави для зупинення провадження у справі відсутні;

- в поданих запереченнях відповідач надає свої суб`єктивні пояснення причин порушення ним строків сплати орендної плати за договором;

- відповідачем не спростовано, що ним не було внесено до Державного бюджету України орендну плату за договором протягом 15 місяців поспіль (з 15.04.2020 по 23.07.2021), що є підставою для відмови від договору та повернення орендованого майна;

- відповідач не навів жодних аргументів стосовно того, яким чином рішення у справі №911/246/23 може вплинути на ухвалення судом рішення у справі №911/493/23;

- якщо відповідач вважає, що в нього була переплата перед державним бюджетом за договором оренди №1708, то з метою зарахування переплати в рахунок боргу за договором №1743, він повинен був звернутись до третьої особи у строк до 19.07.2022 (до утворення тримісячної заборгованості) із письмовою заявою про зарахування переплати;

- в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження подання відповідачем вищевказаної заяви;

- в порушення ч. 2 ст. 90 ГПК України відповідач ухиляється від надання письмової відповіді на поставлене позивачем в позовній заяві запитання.

20.04.2023 від відповідача на електронну пошту суду надійшли додаткові пояснення, що підписані електронним цифровим підписом.

У вказаних додаткових поясненнях відповідач вказує наступне:

- повідомлення про відмову від договору №1743 за №50-02.01-1514 від 19.07.2022 є недійсним з формальних причин, оскільки його зміст не відповідає положенням ст. 782 ЦК України. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Водночас, в повідомленні зазначено, що «орендар має загальну заборгованість, яка перевищує трьохмісячну орендну плату»;

- авіакомпанія вважає відмову ФДМ від договору №1743 протиправною, у зв`язку з чим не повертає майно, отримане за умовами договору, та вживає заходів, направлених на визнання зазначеної відмови недійсною;

- переплата по договору №1708 утворилась одночасно з недоплатою по іншим договорам, тобто, фактично держбюджет за договорами отримував кошти у розмірі, що передбачений Постановою №611;

- за розрахунками МАУ загальна сума заборгованості по договорам перед ФДМ складає 531272, 67 грн., у той час як за розрахунками ФДМ заборгованість МАУ складає 9928335, 88 грн.;

- у розрахунку не враховано суми завдатку, сплаченого МАУ під час укладання договорів у розмірі потрійної орендної плати, визначеного пунктами 3.10. та 5.2. договорів, та які мають зараховуватися, як платежі за останні місяці оренди;

- порядок взаєморозрахунків по договору №1743 не стосується предмету даного спору. Єдиною підставою позову у даній справі є повідомлення ФДМ, у зв`язку з чим відповідач відмовляється від надання відповіді на поставлене йому запитання в порядку п. 2 ч. 5 ст. 90 ГПК України.

В підготовчому засіданні 20.04.2023 судом було оголошено перерву до 27.04.2023 о 17:00.

У судовому засіданні 27.04.2023 суд, у порядку частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №911/459/23 та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.05.2023 о 17:00.

18.05.2023 від відповідача на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи або оголошення перерви, у зв`язку з необхідністю надання відповідачу часу для отримання ухвали про відкриття провадження у справі за поданим відповідачем до суду позовом, в якому предмет спору стосується договору №1743. Вказане клопотання відповідача підписано електронним цифровим підписом.

В судовому засіданні 18.05.2023 судом було оголошено перерву до 01.06.2023 о 15:45.

В судове засідання 01.06.2023 з`явились представники сторін та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні 01.06.2023 підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.06.2023 проти позову заперечила та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні 01.06.2023 підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, враховуючи позицію позивача, заперечення відповідача та пояснення третьої особи, суд встановив.

Позов мотивовано наявністю обов`язку у відповідача повернути орендоване майно позивачу, у зв`язку з відмовою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від договору оренди, шляхом повідомлення про це відповідача листом №50-02.01-1514 від 19.07.2022.

Так, 24.12.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях) (далі Орендодавець, третя особа) та Приватним акціонерним підприємством "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (далі МАУ, Орендар, відповідач) було укладено Договір оренди №1743 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір), відповідно до п. 1. 1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлове приміщення №251 (далі - Майно), загальною площею 16,9 кв. м, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435.НЛТНПД1884, яке розташоване на другому поверсі пасажирського терміналу «D» за адресою Київська обл., Бориспіль-7, міжнародний аеропорт «Бориспіль», та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», (далі Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на « 31» липня 2015 і становить за незалежною оцінкою 1071186 (один мільйон сімдесят одна тисяча сто вісімдесят шість) грн. 00 коп. без врахування ПДВ.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору встановлено, що Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна. Передача Майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це Майно. Власником Майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку липень 2015 р. 13389, 83 грн. (тринадцять тисяч триста вісімдесят дев`ять грн. вісімдесят три коп.) (п. 3.1. Договору).

Згідно з пунктами 3.3., 3.5., 3.6. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі істотної зміни стану Майна з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Зміна розміру орендної плати у наслідок внесення змін до Методики розрахунку відбувається автоматично з місяця, наступного за місяцем, в якому набули чинність відповідні зміни, та не потребує повідомлення про це Орендодавцем. Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні 70% - до державного бюджету, 30% - Балансоутримувачу.

Пунктами 3.7., 3.8., 3.10. Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Зобов`язання Орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі, не меншому, ніж потрійна орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останні місяці оренди.

Згідно з пунктами 3.11., 3.12. Договору у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що Орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу, компенсувати експлуатаційні витрати та витрати на утримання Майна, у тому числі податку на землю, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання Договору повернути Балансоутримувачу орендоване Майно в належному стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Балансоутрнмувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря (п. 5.10 Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору Орендодавець має право контролювати з можливим залученням Балансоутримувача виконання умов Договору та використання Майна, переданого в оренду за Договором, і у разі необхідності спільно з Балансоутримувачем вживати відповідних заходів реагування.

Орендодавець має право (у т. ч. за ініціативою Балансоутримувача) вимагати розірвання Договору, якщо Орендар, зокрема, не сплачує або несвоєчасно сплачує орендну плату (п. 8.4. Договору).

Орендодавець має право відмовитись від Договору, якщо Орендар не вносить орендну плату протягом 3-х місяців підряд (п. 8.5. Договору).

Пунктом 9.1. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Цей Договір укладено терміном на 1 (один) рік, що діє з « 24» грудня 2015 р. до « 23» грудня 2016 р. включно (п. 10.1 Договору).

Згідно з п. 10.4. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною Договору при обов`язковій наявності дозволу уповноваженого органу управління, який надається на запит Орендодавця.

У разі припинення або розірвання Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження (п. 10.8. Договору).

Відповідно до п. 10.9. Договору Майно вважається поверненим Орендодавцю або підприємству, вказаному Орендодавцем, з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення Майна покладається на Орендаря.

Якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення Майна з дня розірвання або припинення дії Договору, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування Майном за час прострочення (п. 10.11. Договору).

Додатком №1 до Договору між третьою особою та відповідачем погоджено розрахунок плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна, що обліковується на балансі ДП МА Бориспіль.

Відповідно до підписаного між Орендодавцем та Орендарем 24.12.2015 акта приймання-передачі державного майна (Додаток №2 до Договору), за погодженням ДП МА Бориспіль, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування визначене Договором нерухоме майно.

16.01.2017 між Орендодавцем та Орендарем було підписано Додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до п. 5 якої сторони домовились продовжити строк дії Договору на 1 (один) рік до « 23» грудня 2017 року включно.

26.12.2017 між Орендодавцем та Орендарем було підписано Додатковий договір №2 до Договору, відповідно до п. 1 якого сторони домовились продовжити термін дії Договору на 1 рік до « 23» грудня 2018 року включно.

12.02.2019 між Орендодавцем та Орендарем було підписано Додатковий договір №3 до Договору (далі Додатковий договір №3), відповідно до п. 1 якого у зв`язку із проведенням незалежної оцінки об`єкта оренди навиконання статті 11 Закону України «Про оренду державного та коммунального майна», сторони домовились пункт 1.1. Розділу 1 Договору та пункт 3.1. Розділу З Договору викласти в такій редакції: « 1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення №251 площею 16,9 кв. м, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435.НЛТНПД1884, що знаходиться на другому поверсі пасажирського термінала «D» (далі - Майно), яке розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», та перебуває на балансі державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31 жовтня 2018 року і становить за незалежною оцінкою - 1222200, 00 грн (один мільйон двісті двадцять дві тисячі двісті гривень 00 коп.) без урахування ПДВ».

« 3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 р. №786 (із змінами) (далі - Методика), і становить за перший (базовий) місяць оренди жовтень 2018 - 15277, 50 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят сім гривень 50 коп.) без урахування ПДВ».

Згідно з п. 2 Додаткового договору №3 сторони домовились продовжити термін дії Договору на 1 рік до 23 грудня 2019 року включно.

Додатком №1 до Додаткового договору №3 між третьою особою та відповідачем погоджено розрахунок плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна, що обліковується на балансі ДП МА Бориспіль.

03.02.2020 між Орендодавцем та Орендарем було підписано Додатковий договір №4 до Договору, відповідно до п. 3 якого сторони домовились продовжити термін дії Договору на 1 (один) рік до « 23» грудня 2020 року включно.

В матеріалах справи також відсутня заява відповідача або третьої особи про припинення дії Договору, відтак відповідно до умов п. 10.4. Договору він вважається продоваженим.

Позивач зазначає, що користуючись правом, передбаченим п. 10.12. Договору та ст. 782 ЦК України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях відмовилось від Договору, повідомивши про це відповідача листом №50-02.01-1514 від 19.07.2022, на підтвердження чого долучив до матеріалів відповідне повідомлення.

У вказаному вище повідомленні про відмову від договору оренди Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях вимагав від відповідача протягом 3-х робочих днів з дня отримання цього повідомлення повернути Балансоутримувачу орендоване державне нерухоме майно та підписати з Балансоутримувачем в 3-х примірниках Акт приймання-передачі державного нерухомого майна, переданого Орендарю за договором оренди від 24.12.2015 №1743.

Позивач вказує, що зазначене повідомлення про відмову від договору відповідач отримав 26.07.2022, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач також зазначає, що з урахуванням умов п. 10.8. Договору, відповідач зобов`язаний був повернути позивачу орендоване державне майно за актом приймання-передачі у строк до 29.07.2022 включно.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору в частині дотримання порядку та строків повернення орендованого майна, позивачем на адресу відповідача супровідним листом за №03-22-285 від 08.08.202 з вимогою повернути майно було направлено примірники актів повернення з оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, який отримано відповідачем 30.08.2022, на підтвердження чого позивач долучив до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

В подальшому, позивач направив відповідачу листи №03-22-333 від 05.09.2022 та №35.1-22-36 від 11.11.2022 з повторною вимогою повернути орендоване майно у встановленому Договором порядку, на підтвердження чого позивач надав суду рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Матеріали справи свідчать, що позивач направив відповідачу лист №35.1-22-35 від 10.11.2022 з проханням прибути, в термін до 10.12.2022, матеріально відповідальних осіб відповідача за нежитлове приміщення №251, на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D», для проведення інвентаризації майна, на підтвердження чого позивач надав суду рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач наголошує на тому, що станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою, ним не отримано відповіді на листи від 08.08.2022 №03-22-285, від 05.09.2022 №03-22-333, від 10.11.2022 №35.1-22-35 та від 11.11.2022 №35.1-22-36, Акт приймання-передачі орендованого Майна відповідачем не підписано, представники підприємства відповідача для проведення інвентаризації не з`явились, а орендоване державне майно позивачу не повернуто.

З огляду на вказане вище позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" державне нерухоме майно - нежитлове приміщення №251 площею 16, 9 кв.м., що знаходиться на 2-му поверсі пасажирського терміналу "D" за Актом приймання-передачі Майна.

Судом надана належна правова оцінка правовідносинам сторін. Так, за своєю правовою природою між сторонами виникли правовідносини щодо договору оренди, об`єктом якого було майно, що належить до державної власності. Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили орендну плату, порядок проведення розрахунків, строк дії договору, порядок передання майна в оренду та його повернення, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 759 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеними, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 3 ст. 283 ГК України встановлено, що об`єктом оренди можуть бути: нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, яке необхідне орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частинами 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Так, 24.12.2015 між сторонами та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях підписано Акт примання-передачі орендованого майна, відповідно до якого третя особа передала, а відповідач прийняв у користування визначене Договором нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Отже, зазначеними нормами встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання - лише на підставі договору або закону. При цьому, припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому ст. 188 ГК України, або у судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 року №916/1684/18.

Таким чином, підстави для розірвання договору оренди нерухомого майна мають бути визначені або безпосередньо договором оренди або приписами законодавства.

Пунктом 8.5. Договору встановлено, що Орендодавець має право відмовитись від Договору, якщо Орендар не вносить орендну плату протягом 3-х місяців підряд.

Згідно ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Отже, зі змісту ст. 782 ЦК України вбачається, що підставою для дострокового розірвання договору є факт несплати орендної плати протягом 3-х місяців підряд, оскільки, визначальним є не наявність заборгованості чи її відсутність, а сам факт несплати орендної плати, протягом строку, визначеного законом.

У пункті 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов`язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів. У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов`язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оренда це речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що Орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу, компенсувати експлуатаційні витрати та витрати на утримання Майна, у тому числі податку на землю, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до повідомлення Регіонального відділення Фонду Державного маи?на Украі?ни по Киі?вськіи?, Черкаськіи? та Чернігівськіи? областях від 19.07.2022 за №50.02.01-1514 про відмову від договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 24.12.2015 №1743, відповідач своєчасно і у повному обсязі не сплачував орендну плату у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, яка перевищує трьохмісячну орендну плату та складає 97009, 85 грн., розмір пені становить 982, 51 грн., розмір штрафу становить 4906, 95 грн.

З долученого до матеріалів справи третьою особою розрахунку заборгованості відповідача за Договором, вбачається, що станом на 01.03.2023 борг відповідача зі сплати орендної плати у становить 68891, 21 грн. (а.с. 98, том 1).

Разом з цим, за результатами дослідження контррозрахунку заборгованості відповідача за Договором , що міститься у відзиві на позовну заяву, судом встановлено, що відповідач у наданій суду таблиці, яка відображає сплату авіакомпанією орендних платежів, самостійно зазначає, що в період з 31.03.2020 по 30.04.2021 та в період з 30.11.2021 по 28.02.2022 відповідачем не сплачувалась орендна плата, ані в 100% розмірі, ані з урахуванням 50% знижки. З наданої таблиці за загальний період з 31.03.2020 по 28.02.2022 вбачається, що відповідач здійснював сплату орендної плати лише за період з 31.05.2021 по 31.10.2021.

Відповідач самостійно підтверджує факт наявності у нього заборгованості зі сплати орендної плати за Договором у розмірі 128185, 36 грн. (з урахуванням 50% знижки і без врахування гарантійного платежу).

Судом прийнято до уваги твердження відповідача з приводу того, що авіакомпанія надіслала відповідачу та третій особі лист №01.3.1-10/120 від 13.10.2020, в якому просила звільнити орендаря від сплати оренди на час дії карантину.

Також, судом досліджено лист третьої особи №50-02.02-1510 від 05.04.2021, яким авіакомпанію було повідомлено про нарахування останній 50% знижки за Договором.

Про надання відповідачу 50% знижки за Договором свідчить також долучений до матеріалів справи лист третьої особи №19-22/1-71 від 10.02.2021, в якому третя особа зазначає про можливість укладання додаткових договорів до Договорів оренди, з метою коригування розміру орендної плати.

Відповідач зазначає про те, що на його думку, з моменту початку карантину до отримання листа ФДМ №50-02.02-1510 від 05.04.2021, підстави для застосування положень ч. 1 ст. 782 ЦК України відсутні, оскільки після отримання такого листа авіакомпанія одразу почала перерахування орендної плати. Проте, з контррозрахунку заборгованості відповідача за Договором вбачається, що ним самостійно зазначено про відсутність сплати орендної плати також за період з 30.11.2021 по 28.02.2022.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що Приватне акціонерне підприємство "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" має заборгованість з орендної плати за Договором, що перевищує суму платежів 3-х місяців підряд.

Пунктами 10.8. та 10.9. Договору визначено, що у разі припинення або розірвання Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим Орендодавцю або підприємству, вказаному Орендодавцем, з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення Майна покладається на Орендаря.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, відповідач порушив істотну умову Договору в частині своєчасної сплати орендної плати, у зв`язку з чим третя особа відмовилась від Договору оренди №1743 від 24.12.2015, тобто правова підстава використання відповідачем орендованого державного нерухомого майна відсутня.

Однак, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем орендованого майна позивачу, в тому числі доказів підписання між сторонами акта приймання - передачі майна.

За таких обставин, позовні вимоги Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль до Приватного акціонерного підприємства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про повернення державного нерухомого майна нежитлового приміщення №251 площею 16, 9 кв. м., що знаходиться на 2-му поверсі пасажирського термінала «D» за Актом приймання-передачі майна підлягають задоволенню.

Відповідач зазначає про наявність у нього значної переплати по договору №1708 та про звернення у зв`язку із цим до позивача і третьої особи з проханням зарахування відповідної переплати в рахунок інших договорів оренди.

Проте, в матеріалах справи відсутністі докази зарахування ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях вказаної відповідачем переплати в рахунок погашення заборгованості за Договором оренди №1743 від 24.12.2015.

Також, відповідач під час розгляду справи, зазначав про те, що ним оскаржено відмову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від договору оренди №1743 від 20.12.2015, на підтвердження чого 18.05.2023 долучив до матеріалів справи копію першої сторінки поданої ним до Господарського суду Київської області відповідної позовної заяви.

Однак, з першої сторінки копії поданої відповідачем до суду позовної заяви, суд позбавлений можливості встановити, що саме просить заявник за вказаним позовом. Крім цього, станом на дату ухвалення судом рішення, в матеріалах справи відсутні докази прийняття господарським судом вказаної відповідачем позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у відповідній справі.

Посилання відповідача на наявність поданої до Господарського суду Київської області вказаної вище позовної заяви приймаються судом до уваги з урахуванням того, що обставини, які будуть встановлені судом в рамках розгляду справи за відповідним позовом можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами відповідно до ст. 320 ГПК України.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Позивачем доведено суду факт порушення відповідачем своїх зобов`язань з повернення позивачу державного нерухомого майна нежитлового приміщення №251 площею 16, 9 кв. м., що заходиться на 2-му поверсі пасажирського термінала «D» за Актом приймання - передачі Майна. Натомість, відповідач заявлених до нього вимог не спростував.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача Приватне акціонерне підприємство "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України".

У судовому засіданні, яке відбулося 01.06.2023, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль до Приватного акціонерного підприємства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" задовольнити.

2. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4, ) повернути Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вул. Бориспіль-7, ) державне нерухоме майно нежитлове приміщення №251 площею 16,9 кв. м., що знаходиться на 2-му поверсі пасажирського термінала «D», за Актом приймання - передачі Майна до Договору від 24.12.2015 №1743 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, видавши наказ.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вул. Бориспіль-7, ) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору, видавши наказ.

Повний текст рішення складено 10.08.2023.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.