ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

11.08.2023м. ДніпроСправа № 904/4343/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр", м. Полтава

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18", Дніпропетровська область, м. Дніпро

відповідача-2: ОСОБА_1 , Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 1 844 258,39 грн

Суддя Мілєва І.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18", відповідача-2: ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18" заборгованість по договорам поставок № 1930810 від 05.05.2020, № 1851204 від 12.04.2021, № 1861204 від 12.04.2021, № СП-015/0106 від 01.06.2021 в розмірі 1 648 160,47 грн та стягнути солідарно з ОСОБА_1 300 000,00 грн заборгованості, як з солідарного боржника;

- стягнути з ОСОБА_1 за договором поруки від 06.09.2022 відсотки в розмірі 15 % річних в доларах США, які нараховуються на залишок заборгованості, в сумі 151 097,92 грн та штраф у розмірі 15 % від несплаченої суми боргу в сумі - 45 000,00 грн.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- грошові кошти у розмірі ціни позову 1 648 160,47 грн, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18" та розміщені на всіх рахунках в усіх банківських та інших фінансово-кредитних установах, в тому числі НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк», код банку 305299, НОМЕР_2 в AT «ПУМБ», код банку 334851;

- рухоме майно (транспортні засоби - TOYOTA PRADO, 2007 року випуску; автомобіль VOLKSWAGEN SHARAN, 2002 року випуску; автомобіль VOLVO V70, 2002 року випуску; автомобіль VOLKSWAGEN SHARAN, 2001 року випуску) та грошові кошти, що належать ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), що розміщені на всіх рахунках в усіх банківських та інших фінансово-кредитних установах, згідно договору поруки від 06.09.2022 у розмірі 300 000,00 грн (заборгованості за основними договорами), як солідарного боржника, та 151 097,92 грн (15 % річних в доларах США, які нараховуються на залишок заборгованості згідно з договором поруки від 06.09.2022) та штраф в сумі - 45 000,00 грн (штраф в розмірі 15 % від несплаченої суми боргу, згідно з договором поруки від 06.09.2022).

Свою заяву про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" обґрунтовує наступним. В діях відповідачів вбачається факт невиконання, свідомого ухилення від виконання своїх обов`язків. Переговори, які проводяться з керівництвом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18" не призвели до необхідного результату. Зобов`язання, які взяті Товариством з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18" щодо інших, виконуються, а зобов`язання перед Товариством і обмеженою відповідальністю «Долина-Центр» - ні. Більш того, серйозні побоювання викликають слова представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18", щодо того, що вони не мають можливості наразі здійснити оплату поставленого товару і, навіть, можуть залишити товариство просто в «повітрі». Як вбачається із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18" відсуне у власності нерухоме майно. Наявне у Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-18" рухоме майно (автомобіль FIAT DOBLO) знаходиться під обтяженням. Вбачається, що ОСОБА_1 володіє декількома транспортними засобами - автомобілем TOYOTA PRADO, 2007 року випуску; автомобілем VOLKSWAGEN SHARAN, 2002 року випуску; автомобілем VOLVO V70, 2002 року випуску; автомобілем VOLKSWAGEN SHARAN, 2001 року випуску. Проте, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" є побоювання, що дані транспортні засоби до моменту винесення рішення суду та вступлення його у закону силу будуть відчуженні з метою уникнення наслідків примусового стягнення заборгованості.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків вжиття заходів до забезпечення позову.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як на підставу для забезпечення даного позову заявник вказує на те, що існують побоювання, що транспортні засоби до моменту винесення рішення суду та вступлення його у закону силу будуть відчуженні з метою уникнення наслідків примусового стягнення заборгованості.

Господарський суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що в поданій заяві міститься лише посилання на порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. (ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили 11.08.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва