ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1113/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватної фірми "РОТАР"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 про повернення зустрічної позовної заяви, прийняту суддею Погребною К.Ф., м. Одеса,

у справі №916/1113/23

за позовом: керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Одеського квартирно-експлуатаційного управління

до відповідача: Приватної фірми "РОТАР"

про стягнення 274 269,96 грн, розірвання договору та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 р. керівник Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса (найменування якого в подальшому було змінено на Одеське квартирно-експлуатаційне управління) звернувся з позовом до Приватної фірми "РОТАР", в якому просив стягнути з відповідача на користь Міністерства оборони України в особі Одеського квартирно-експлуатаційного управління заборгованість у загальній сумі 274269,96 грн (з яких: 117814,20 грн заборгованості з орендної плати; 70948,91 грн компенсації з податку на землю; 3844,29 грн 3% річних; 32535,65 грн інфляційних втрат; 49126,91 грн пені), розірвати укладений між сторонами договір оренди державного нерухомого майна №302/2000/ГоловКЕУ від 28.12.2000 та повернути за актом прийому-передачі державне військове нерухоме майно асфальтований майданчик загальною площею 912 кв.м військового містечка № НОМЕР_1 , розташований за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера (Щорса), буд. 131-Б.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 27.03.2023 відкрито провадження у справі №916/1113/23.

24.04.2023 до суду першої інстанції Приватною фірмою "РОТАР" було подано зустрічну позовну заяву до Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса про визнання договору оренди державного нерухомого майна №302/2000/ГоловКЕУ від 28.12.2000 дійсним, неповернення за актом прийому-передачі державного військового нерухомого майна асфальтованого майданчику загальною площею 912 кв.м військового містечка №56, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера (Щорса), буд. 131-Б, та зобов`язання письмово продовжити вищенаведений договір на той же строк і на тих же умовах.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.05.2023 у справі №916/1113/23 вказану зустрічну позовну заяву Приватної фірми "РОТАР" залишено без руху та встановлено останній п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків зустрічного позову.

В обґрунтування даної ухвали суд першої інстанції зазначив про відсутність доказів сплати Приватною фірмою "РОТАР" судового збору у встановлених порядку і розмірі та доказів надіслання Міністерству оборони України і Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеса листами з описами вкладення копій зустрічного позову разом з доданими до нього документами, а також про відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач за зустрічним позовом поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, та не зазначення останнім щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/1113/23 (суддя Погребна К.Ф.) вищезазначену зустрічну позовну заяву повернуто Приватній фірмі "РОТАР".

Дана ухвала мотивована неусуненням Приватною фірмою "РОТАР" у встановлений місцевим господарським судом строк недоліків поданого нею зустрічного позову (не надано належних доказів сплати судового збору у необхідному розмірі та доказів надсилання іншим учасникам справи копії зустрічної позовної заяви з доданими до неї документами листами з описами вкладень, а також не зазначено попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат та відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів або електронних доказів).

Не погодившись з постановленою ухвалою, Приватна фірма "РОТАР" звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/1113/23 та направити зустрічний позов для розгляду по суті в суд першої інстанції.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що у додатках до зустрічного позову було викладено детальний перелік документів, які подаються разом з відповідним позовом та є додатками до нього, у зв`язку з чим висновок місцевого господарського суду про не надання описів вкладення є безпідставним. Крім того, апелянт не погоджується з визначеною судом першої інстанції сумою судового збору за подання Приватною фірмою "РОТАР" зустрічного позову у цій справі (5368 грн) та зазначає, що правильна сума судового збору, яка, власне, і була ним сплачена, становить 3966,60 грн, при цьому безпосередньо у позові скаржник зазначив про те, що він гарантує доплату судового збору в день проведення судового засідання у разі виникнення розбіжностей в сумі судового збору за розрахунком позивача за зустрічним позовом та суду. Скаржник також стверджує про відсутність у нього можливості зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, оскільки йому не була відома остаточна редакція позовних вимог прокурора у даній справі, а також про те, що на останньому аркуші зустрічного позову було виконано вимоги ухвали суду про залишення зустрічного позову без руху в частині зазначення відомостей щодо наявності у нього оригіналів письмових доказів).

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, то її перегляд за апеляційною скаргою Приватної фірми "РОТАР" ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції було встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.08.2023.

В межах визначеного апеляційним господарським судом строку Одеське квартирно-експлуатаційне управління надало відзив на апеляційну скаргу №1397 від 15.08.2023 (вх.№1690/23/Д4 від 15.08.2023), в якому, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просить у повному обсязі відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зокрема, у вказаному відзиві Одеське квартирно-експлуатаційне управління зазначає про те, що при зверненні з зустрічним позовом у даній справі Приватною фірмою "РОТАР" не було дотримано вимог чинного процесуального закону.

Прокурор та Міністерство оборони України своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу приписів статті 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Таким чином, зустрічний позов це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Право подання зустрічного позову має лише відповідач.

Згідно з частинами другою-шостою статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

За умовами частин першої, четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Вимоги до змісту та форми позову, а також до документів, які додаються до позовної заяви, встановлено статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

За умовами пункту 1 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною першою статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Отже, при зверненні з зустрічним позовом відповідач повинен надати до суду докази направлення цієї зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасниками справи листами з описами вкладення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

Враховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України необхідність направлення іншим учасникам справи листами з описами вкладення копії зустрічної позовної заяви з додатками не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання зустрічної позовної заяви певних дій, в тому числі щодо направлення зустрічного позову з доданими до нього документами іншим учасникам справи, такі дії мають бути вчинені.

Між тим, як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, Приватною фірмою "РОТАР" на підтвердження направлення іншим учасникам справи копій зустрічного позову та доданих до нього документів було надано копії фіскальних чеків та поштові накладні, які не є належними доказами направлення зустрічної позовної заяви з додатками прокурору, Міністерству оборони України та Одеському квартирно-експлуатаційному управлінню, оскільки зі змісту останніх неможливо встановити, який саме документ та за якою адресою був направлений. Зазначені фіскальні чеки та поштові накладні є лише доказами отримання послуг поштового зв`язку та не надають можливості суду перевірити вміст відповідних поштових відправлень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Приватною фірмою "РОТАР" не було усунуто зазначений в ухвалі Господарського суду Одеської області від 01.05.2023 у справі №916/1113/23 недолік зустрічного позову у вигляді відсутності належних доказів, що підтверджують надсилання копії останнього з доданими до нього документами іншим учасникам справи листами з описами вкладення.

При цьому апеляційний господарський суд зазначає, що апелянтом безпідставно ототожнюються опис вкладення (окремий документ у вигляді опису документів, які надсилаються поштовим відправленням) та перелік додатків до зустрічного позову, який зазначається безпосередньо у позовній заяві.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу абзацу 2 частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 2684 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік").

Колегія суддів зазначає, що Приватною фірмою "РОТАР" у зустрічному позові було заявлено дві вимоги немайнового характеру (про визнання договору дійсним та про зобов`язання письмово продовжити договір без повернення майна за актом прийому-передачі), відтак відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання вказаної зустрічної позовної заяви відповідач повинен був сплатити 5368 грн (2684 грн х 2 = 5368 грн).

Однак, як вбачається з доданих до зустрічної позовної заяви (у редакції, наданій відповідачем до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали від 01.05.2023 про залишення без руху зустрічного позову у справі №916/1113/23) квитанцій до платіжних інструкцій на переказ готівки №0.0..1 від 17.05.2023 на суму 2684 грн та №0.0..1 від 17.05.2023 на суму 1282,60 грн, Приватною фірмою "РОТАР" сплачено судовий збір лише в сумі 3966,60 грн, тому вказані квитанції не є належними доказами сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що всупереч вимогам частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України місцевий господарський суд в ухвалі від 01.05.2023 про залишення без руху зустрічного позову у справі №916/1113/23 не зазначив точну суму судового збору, яку необхідно було сплатити відповідачу за подання зустрічного позову у даній справі, між тим, з огляду на те, що Приватною фірмою "РОТАР" не було усунуто інші недоліки зустрічної позовної заяви, які слугували підставою для залишення її без руху (зокрема, не подано належних доказів, що підтверджують надсилання копії останнього з доданими до нього документами іншим учасникам справи листами з описами вкладення), вказане порушення не призвело до неправильності висновку Господарського суду Одеської області про необхідність повернення зустрічного позову, у зв`язку з чим не зумовлює необхідності скасування оскаржуваної ухвали.

Судом апеляційної інстанції також враховується, що згідно з пунктом 9 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Проте, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які Приватна фірма "РОТАР" понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, відповідачем до суду першої інстанції подано не було.

Посилання апелянта на неможливість зазначення такого розрахунку, яка зумовлена тим, що йому не була відома остаточна редакція позовних вимог прокурора у даній справі, апеляційним господарським судом оцінюються критично, оскільки, по-перше, скаржником жодним чином не конкретизовано як саме зміст позовних вимог за первісним позовом впливає на розмір судових витрат, які відповідач очікує понести, та з яких причин останній не міг виходити з редакції вимог первісного позову, які перебували на розгляді місцевого господарського суду станом на момент подання зустрічного позову; по-друге, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону в доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас колегія суддів погоджується з твердженнями скаржника про те, що Приватною фірмою "РОТАР" у зустрічній позовній заяві (у редакції, наданій відповідачем до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали від 01.05.2023 про залишення без руху зустрічного позову у справі №916/1113/23) було виконано вимоги ухвали суду про залишення зустрічного позову без руху в частині зазначення відомостей щодо наявності у нього оригіналів письмових доказів, однак, з огляду на те, що інші недоліки зустрічної позовної заяви усунуто не було, зазначене жодним чином не спростовує наявності правових підстав для повернення зустрічного позову.

Таким чином, беручи до уваги те, що Приватною фірмою "РОТАР" у встановлений місцевим господарським судом строк не в повному обсязі усунуто недоліки зустрічної позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 01.05.2023, Південно-західний апеляційний господарський суд наголошує на правильності висновку Господарського суду Одеської області про те, що зустрічний позов підлягає поверненню.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема і процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити безладного руху судового процесу. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, право на подання зустрічного позову для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічного позову, встановлених процесуальним законом, відтак повернення заявникові його зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

Водночас колегія суддів роз`яснює скаржнику, що повернення зустрічного позову не перешкоджає зверненню з ним до господарського суду в загальному порядку для розгляду в межах окремого самостійного провадження, а також наголошує на тому, що право особи подати позов може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи те, що доводи апелянта стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 29.05.2023 у справі №916/1113/23 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 174, 232, 233, 236, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної фірми "РОТАР" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/1113/23 без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватну фірму "РОТАР".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.08.2023.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук