УХВАЛА

про повернення заяви

м. Київ

11.08.2023Справа № 910/11670/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали

заяви відповідача Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі № 910/11670/21

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Аеропорт, м. Бориспіль, Київська область, 08300)

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (вул. Лисенка, 4, м. Київ, 01054)

про стягнення 165 110 303,46 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" про стягнення 165 110 303,46 грн., а саме 143 094 908,29 грн. основного боргу, 4 744 649,15 грн. пені, 4 114 629,81 грн. процентів річних, 13156 116,21 грн. втрат від інфляції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 року у справі №910/11670/21 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (вул. Лисенка, 4, м. Київ, 01054; ) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Аеропорт, м. Бориспіль, Київська область, 08300; ) 143 094 908 (сто сорок три мільйони дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот вісім) грн. 29 коп. основного боргу, 4 744 649 (чотири мільйони сімсот сорок чотири тисячі шістсот сорок дев`ять) грн. 15 коп. пені, 4 114 629 (чотири мільйони сто чотирнадцять тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн. 81 коп. процентів річних та 732 113 (сімсот тридцять дві тисячі сто тринадцять) грн. 95 коп. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На примусове виконання рішення суду видано наказ у справі № 910/11670/21 від 27.12.2022 року.

Окрім цього, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на рішення суду засобами електронного зв`язку 17.01.2023 року надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 року про витребування матеріалів справи.

В свою чергу, на виконання вимог ухвали від 10.01.2023 року матеріали справи №910/11670/21 направлено 24.01.2023 року до Північного апеляційного господарського суду.

Поряд із цим, засобами електронного зв`язку до суду 09.02.2023 року надійшла заява б/н від 09.02.2023 року відповідача - Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню згідно ст. 343 ГПК України, зупинення виконання за наказом Господарського суду міста Києва від 27.12.2022 року у справі № 910/11670/21 та вирішення питання щодо повернення на користь боржника безпідставно стягнених коштів згідно ч. 4 ст. 328 ГПК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2023 року вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Враховуючи направлення матеріалів справи № 910/11670/21 до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з розглядом апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 року у даній справі № 910/11670/21, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 року вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви відповідача про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відкладено до повернення матеріалів справи № 910/11670/21 до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 року у справі № 910/11670/21 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 року - без змін. Матеріали справи повернуто до місцевого господарського суду.

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню (ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 2 статті 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Окрім цього за приписами частини 3 статті 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються і розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань, а саме згідно ч. 1 ст. 170 будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Водночас, за приписами ч. 2 ст. 170 ГПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Проте, як встановлено судом, заявником (боржником) жодних доказів на підтвердження направлення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 910/11670/21 на адресу стягувача до останньої не додано.

Суд наголошує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, неотримання учасником справи копії заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення (в разі наявності).

Згідно ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За наведених обставини, оскільки заява відповідача (боржника) про визнання наказу у справі № 910/11670/21 таким, що не підлягає виконанню, не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає за необхідне повернути вказану заяву без розгляду.

В свою чергу, суд звертає увагу заявника на той факт, що згідно наявної в матеріалах справи постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 року у справі № 910/11670/21 судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги боржника та зміни/або скасування рішення суду першої інстанції.

Відтак, наявними в матеріалах справи доказами спростовуються посилання боржника в поданій суду заяві на наявність підстав для застосування ч. 4 ст. 328 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 232, 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву боржника - Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 27.12.2022 року у справі № 910/1670/21 таким, що не підлягає виконанню, повернути заявнику без розгляду.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон