РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.08.2023Справа № 910/2631/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН 2.0"

про стягнення 65 135,95 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібний" (далі також - позивач, ТОВ Хлібний") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН 2.0" (далі також - відповідач, ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН 2.0") про стягнення грошових коштів в розмірі 65 135,95 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 відкрито провадження у справі № 910/2631/23 та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

22.03.2023 відповідачем подано відзив на позовом, а 26.04.2023 долучені додаткові пояснення по справі.

Керуючись ч. 2 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із доводів позивача, 08.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібний" здійснило часткову оплату по рахунку № 1109 від 02.02.2022 у розмірі 65 135,95 грн, який наданий Товариством з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН 2.0" за замовлення товару - розстійна шафа FEN80 із скляними дверима (Polaris). На підтвердження оплати позивач долучив платіжне доручення № 3073 від 08.02.2022.

Однак, позивач наголошує, що жодних договорів між сторонами не укладалося, ніякий товар ТОВ "Хлібний" від відповідача не отримував.

Враховуючи, що жодних правовідносин із відповідачем позивач немає, ТОВ "Хлібний" вважає відсутніми підстави у ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН 2.0" володіти грошовими коштами в розмірі 65 135,95 грн.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголошував, зокрема, на такому:

- 02.02.2022 між ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН 2.0" та ТОВ "Хлібний" було укладено договір поставки товару в спрощений спосіб шляхом направлення постачальником рахунку на оплату № 1109 від 02.02.2022 з переліком товарів на загальну суму 217 119,84 грн з ПДВ;

- товар було повністю. передано на користь позивача відповідно до акту приймання-передачі від 22.02.2022;

- оскільки ТОВ "Хлібний" не здійснило повної оплати поставленого товару, то відповідач звернувся до Господарського суду Кіровоградської області за захистом свого порушеного права;

- рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2023 у справі № 912/1803/22 встановлено факт укладення між сторонами договору поставки товару.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

- по-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Позивач, обґрунтовуючи заявлений позов наголошує, що між ним та відповідачем не було жодних господарських відносин, товар від відповідача представники ТОВ "Хлібний" не отримували, а грошові кошти в розмірі 65 135,95 грн відповідач утримує без належної правової підстави.

Під час розгляду даної справи суд вважає за необхідне звернути увагу на обставини, які були встановлені Господарським судом Кіровоградської області та Центральним апеляційним господарським судом в справі № 912/1803/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (вказане положення відображено в Законі України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" і поширенням на Україну юрисдикції Європейського суду з прав людини, прийняттям Закону України "Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції).

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов`язковість виконання усіма суб`єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, рішення Господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/1803/22 від 19.01.2023, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2023 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не може йому суперечити.

З указаних рішень вбачається, що "02.02.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "БМ ДИСТРИБУШН 2.0" було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Хлібний" рахунок № 1109 на оплату товару - Розстійної шафи FEN80 в кількості 1 шт, на загальну суму 217 119,84 грн з ПДВ.

ТОВ "Хлібний" згідно з платіжним дорученням від 08.02.2022 № 3073 перерахувало ТОВ "БМ ДИСТРИБУШН 2.0" кошти в розмірі 65 135,95 грн з призначенням платежу - "Оплата за розстійну шафу зг рах № 1109 від 02.02.2022р. в т.ч. ПДВ 10855,99грн. ХЛ9".

Задовольняючи позовні вимоги у справі №912/1803/22, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами укладений договір поставки товару у спрощений спосіб; застосовуючи стандарт "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), судом констатовано, що між сторонами виникли договірні правовідносини на виконання яких одна сторона (позивач) здійснила поставку товару за видатковою накладною від 11.04.2022 № 894, а інша сторона (відповідач) прийняла цей товар. При цьому, відсутність підпису уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний" на видатковій накладній від 11.04.2022 № 894 не спростовує факт поставки товару (Розстійної шафи FEN80), оскільки прийняття відповідачем поставленого згідно вказаної накладної товару відповідачем не заперечується. Враховуючи те, що позивачем поставлено товар згідно видаткової накладної, в якій погоджено який товар має бути поставлено, його ціну, беручи до уваги часткову оплату отриманого товару, суд прийшов до висновку, що позивачем здійснена поставка згідно видаткової накладної від 11.04.2022 № 894, а відповідачем отримано поставлений товар, який не оплачений у повному обсязі, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Судами обох інстанцій встановлено, що між сторонами укладений договір поставки у спрощений спосіб, оскільки відповідач фактом часткової оплати рахунку здійснив конклюдентні дії щодо акцептування пропозиції позивача з поставки товару, наведеного у рахунку №1109 від 02.02.2022. При цьому, з огляду на те, що відповідачем сплачений частково рахунок, виставлений позивачем, до поставки товару, слід дійти висновку, що сторони передбачили попередню оплату товару…"

Отже, з огляду на наведені вище обставини та наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ "Хлібний", оскільки кошти в розмірі 65 135,95 грн були перераховані позивачем на користь відповідача на виконання договору поставки, укладеного у спрощений спосіб.

Тож, підстав для застосування положень ст. 1212 Цивільного кодексу України немає, а позов ТОВ "Хлібний" не підлягає задоволенню.

Відповідачем належними засобами доказування спростовано обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено необґрунтованість заявленого позову. А з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст.ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.08.2023 року.

Суддя Ю.О.Підченко