ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023м. ДніпроСправа № 904/2948/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ", м. Нікополь, Дніпропетровської обл.

про стягнення штрафних санкцій у сумі 20 747,06 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 13 183,03 грн., що складають суму пені за порушення строків поставки товару за договором поставки № Л/НХ-225/НЮ від 06.01.2022 та 7 564,03 грн. - штрафу.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № Л/НХ-225/НЮ від 06.01.2022 в частині строків поставки товару.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем до позовних матеріалів не додано належнх доказів, які б підтверджували факт надсилання на адресу ТОВ "М-ЛИТ" 14.02.2022 заявки від 11.02.2022 № НЗІ/НГ-40/149 з накладеними двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб в порядку пункту 5.4.2. спірного договору.

Крім того, відповідач зазначає про те, що його підприємством 03.03.2022 направлено засобами електронного та поштового зв`язку на адресу Служби організації та проведення закупівель РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" лист-повідомлення про настання форс-мажорних обставин за договором поставки № Л/НХ-225/НЮ від 06.01.2022 (вих. № 128/13), на підтвердження чого позивачеві надано лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Таким чином, на думку відповідача, відповідно до положень статті 226 Господарського кодексу України позивач позбавлений права на відшкодування збитків за порушення постачальником строків здійснення поставки товару за спірним договором.

07.08.2023 від позивача електронною поштою надійшла відповідь на відзив, в якій підприємство останнього наголошує на тому, що до позовної заяви додано докази відправлення відповідачеві заявки на поставку товару від 11.02.2022 № НЗІ/НГ-40/149, а саме: скріншот електронної пошти позивача про відправлення вказаної заявки та диск DVD-R з підписаною КЕП заявкою на поставку товару.

До того ж, позивач у відповіді на відзив зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність саме для даного конкретного випадку.

Ухвалою від 13.06.2023 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/2948/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № Л/НХ-225/НЮ від 06.01.2022 в частині строків поставки товару.

06.01.2022 Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - покупець, позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" (далі - постачальник, відповідач у даній справі) укладено договір поставки № Л/НХ-225/НЮ, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікації № 1 (Додаток № 1 до даного договору), а покупець - прийняти і оплатити його вартість.

Відповідно до пункту 1.2. договору найменування товару: Колодки гальмівні типу "Ф" Код ДК 021:2015-34630000-2 (Частини залізничних або трамвайних локомативів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху), номенклатура товару, код УКТЗЕД, виробник товару, країна походження товару визначаються в Специфікації № 1 (Додаток № 1).

Згідно з пунктом 1.3. договору кількість товару: визначається в Специфікації № 1 (Додаток № 1).

Рік виготовлення товару: 2021-2022 (пункт 1.4. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору ціна за одиницю товару визначається в Специфікації № 1 (Додаток № 1 до даного договору) в національній валюті України. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації № 1 (Додаток № 1 до даного договору).

Сума цього договору на момент його підписання становить: 1 203 686,40 грн., у тому числі ПДВ 20% 200 614,40 грн. (пункт 3.2.).

Згідно з пунктами 3.3., 3.4. договору його сума може бути зменшена за взаємною згодою сторін. У разі зменшення ціни на товар, постачальник повинен у письмовій формі попередити покупця про це протягом 5-ти календарних днів після такої зміни ціни з подальшим укладанням додаткової угоди.

Відповідно до пункту 4.1. договору розрахунки проводяться у безготівковій формі: покупець здійснює розрахунок за кожну партію поставленого товару за умови наявності належним чином оформлених документів на відповідну партію:

- акту приймання-передачі товару;

- видаткової накладної;

- податкової накладної, складеної та зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до Податкового кодексу України.

Покупець здійснює розрахунок на 10-й банківський день з дати реєстрації постачальником складеної відповідно до Податкового кодексу України податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. У випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування постачальником, розрахунок здійснюється на 10-й банківський день з дати отримання покупцем від постачальника копії рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Згідно з пунктом 4.2. договору усі первинні документи оформлюються з дотриманням нормативних актів, що визначають порядок їх оформлення. Постачальник надсилає покупцю рахунок протягом 3 банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі товару.

Датою оплати вважається дата перерахування покупцем коштів на рахунок постачальника (пункт 4.3. договору).

Пунктом 5.1. договору визначено, що доставка товару покупцеві здійснюється автомобільним/залізничним транспортом, або логістичними компаніями за рахунок постачальника. Моментом доставки товару є дата фактичного прибуття товару за адресою, зазначеною в заявці покупця, що підтверджується товаросупроводжувальними документами.

Місце поставки товару: (РПЧ-1) Моторовагонне депо Львів, 79052, м. Львів, вул. Курмановича, 7А (пункт 5.2. договору).

Відповідно до пунктів 5.3., 5.4. договору постачальник здійснює доставку товару за адресою, зазначеною в заявці покупця. Доставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів з моменту подання заявки покупця згідно з п. 5.4.4. даного договору, яка вважається дозволом на доставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Якщо заявку на доставку товару подано менш ніж за 15 днів до закінчення строку дії цього договору, то доставку товару постачальник зобов`язаний здійснити до закінчення строку дії договору (пункт 5.4.1.).

Згідно з пунктом 5.4.2. договору зі сторони покупця заявку підписують з урахуванням вимог Статуту покупця щонайменше дві такі уповноважені особи: директор виконавчий регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), перший заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки).

Покупець не несе відповідальності та обов`язку приймати товар за заявкою, яка підписана іншими особами, ніж тими, що визначені у п. 5.4.2. цього договору (пункт 5.4.3.).

Відповідно до пункту 5.4.4. договору заявка покупця з накладеними двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб, визначених в п. 5.4.2. цього договору, направляється з електронної адреси покупця на електронну адресу постачальника . Датою подання заявки відповідно до пункту 5.4. вважається дата відправлення її на електронну пошту постачальника.

Згідно з пунктом 5.4.8. у разі поставки товару, який відповідає умовам цього договору щодо кількості та якості, сторони підписують акт приймання-передачі товару, який вважається єдиним підтвердженням виконання постачальником взятого на себе обов`язку поставити товар за цим договором, із зазначенням дати фактичної доставки товару покупцеві.

Акт приймання-передачі товару підписують з урахуванням вимог Статуту покупця щонайменше дві уповноважені особи: заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), начальник служби регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), заступник начальника служби регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер служби регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), начальник виробничого структурного підрозділу регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки).

Відповідно до пункту 6.3. договору постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Згідно з пунктом 10.1. договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань.

Сторонами було підписано специфікацію № 1 на поставку колодки гальмівної чавунної типу "Ф" (колодки гальмівної чавунної для моторовагонного рухомого складу типу Ф) в кількості 2 239 шт. на загальну суму 1 203 686,40 грн. з ПДВ, у тому числі ПДВ - 200 614,40 грн. (а.с. 13).

14.02.2022 позивач письмовою заявкою № НЗІ/НГ-40/149 від 11.02.2022 просив відповідача поставити товар на загальну суму 1 203 686,40 грн., з ПДВ. Вказану заявку підписано головним інженером регіональної філії "Львівська залізниця" та заступником директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця", що відповідає вимогам пункту 5.4.2. спірного договору, та надіслано з електронної адреси покупця - на електронну адресу постачальника - відповідно до положень пункту 5.4.4. спірного договору.

Так, позивачем до позовної заяви додано докази відправлення відповідачеві заявки на поставку товару від 11.02.2022 № НЗІ/НГ-40/149, а саме: скріншот електронної пошти позивача про відправлення вказаної заявки та диск DVD-R з підписаною КЕП заявкою на поставку товару.

Відповідач, виконуючи умови договору, передав позивачеві передбачений умовами договору товар на суму 108 057,60 грн., з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі № 3 від 15.07.2022 (в якому зазначено, що фактичною датою поставки є 01.07.2022), а також видатковою накладною № 120 від 28.06.2022 та товарно-транспортною накладною № 994428277 від 28.06.2022, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 16-18).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає про те, що відповідач у визначений пунктом 5.4. спірного договору строк не поставив товар, у зв`язку з чим Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" у відповідності до пункту 7.2. спірного договору нарахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" пеню в сумі 13 183,03 грн. та штраф у сумі 7 564,03 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги, заявлені позивачем, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (частина 1 статті 655 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення пункту 5.4. спірного договору та зважаючи на те, що позивачем було надіслано заявку на поставку товару відповідачеві 14.02.2022, кінцевим строком поставки товару є 01.03.2022 включно.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

В порушення умов зазначеного вище пункту 5.4. спірного договору відповідачем фактично поставлено товар 01.07.2022, тобто з пропуском встановленого в договорі строку, про що свідчить акт приймання-передачі № 3 від 15.07.2022.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У пункті 7.2. договору сторони визначили, що за порушення строку поставки товару, з урахуванням фактичної дати доставки товару, передбаченої п. 5.1. цього договору, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення поставки товару понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Згідно з наданим позивачем розрахунком сума пені за загальний період прострочення з 02.03.2022 по 01.07.2022 складає 13 183,03 грн., сума штрафу складає 7 564,03 грн.

Розрахунки пені та штрафу позивачем здійснено відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Проте, господарський суд вважає необхідним зазначити наступне.

Частиною другою статті 233 Господарського кодексу України встановлено, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленї до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Так, судом взято до уваги те, що відповідачем у більшій мірі виконано зобов`язання щодо поставки товару за спірним договором, про що ТОВ "М-ЛИТ" вказує у листі-повідомленні про настання форс-мажорних обставин № 128/13 від 03.09.2022. Вказані в листі обставини позивачем спростовано не було.

Зобов`язання щодо недопоставленого в строк товару (в кількості 201 шт.) відповідачем виконано, що підтверджується матеріалами справи.

Прострочення постачання товару (який складає приблизно 10% від загальної кількості передбаченого договором товару) в умовах воєнного стану відбувалось не значний час. При викладених обставинах, господарський суд вважає можливим зменшити підлягаючі до стягнення штрафні санкції.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

З наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.

За змістом статей 546, 549 Цивільного кодексу України, статті 230 Господарського кодексу України неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України, щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін у справі, з урахуванням встановлених обставин справи, та не допускати фактичного звільнення відповідача від їх сплати без належних на те правових підстав.

Оцінюючи можливість зменшення суми неустойки (пені та штрафу), суд враховує, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій саме відповідача, не надано.

Також, господарським судом приймається до уваги те, що Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 липня 2022 року" (в ред. від 29.07.2022), Нікопольську міську територіальну громаду Нікопольського району Дніпропетровської області внесли до переліку територій, розташованих у зоні проведення бойових дій. Так, станом на дату розгляду справи № 904/2948/23 має місце ведення активних бойових дій на території Дніпропетровської області, зокрема, міста Нікополь, де знаходиться підприємство відповідача.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомість фактів військової агресії, знаходження, зокрема, підприємства відповідача на території проведення воєнних (бойових) дій, ракетні обстріли підтверджуються органами державної влади та місцевого самоврядування України, безліччю публікацій у національних та міжнародних засобах масової інформації, а також не заперечується агресором.

Таким чином, наведені факти є загальновідомими обставинами, а отже в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. При цьому, ці обставини відомі обом сторонам.

Суд враховує, що метою штрафних санкцій в першу чергу є стимулювання боржника до виконання своїх обов`язків за договором, при цьому розмір таких санкцій не є джерелом збагачення кредитора. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. В умовах воєнного стану неустойка не може становити непомірний тягар для осіб, місце розташування яких та місце ведення їх бізнесу є окуповані території або території, які знаходяться в зоні бойових дій. Суд, в даному випадку, вважає несправедливим отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

З урахуванням викладеного у сукупності, зважаючи на положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, притримуючись принципу "справедливого балансу інтересів сторін", беручи до уваги невідповідність розміру стягуваної неустойки з наслідками порушення зобов`язання, ведення активних бойових дій на території Дніпропетровської області, зокрема, в місті Нікополь, що вочевидь призвело до численних руйнувань промислових та цивільних об`єктів, що значним чином вплинуло на ведення господарської діяльності підприємств, суд з власної ініціативи на підставі статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України вважає необхідним зменшити розмір неустойки (пені та штрафу), заявленої до стягнення позивачем, на 50%.

Також господарський суд звертає увагу на те, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини слід зазначити таке.

У пункті 8.1. спірного Договору встановлено, що сторона, яка зазнала впливу обставин непереборної сили звільняється від відповідальності за невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов`язань. Наявність обставин непереборної сили засвідчує Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" шляхом видачі сертифіката.

Відповідно до пункту 8.2. Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі рекомендованим листом з описом вкладення та сертифікатом Торгово-промислової палати України, що підтверджує про обставини непереборної сили.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на який посилається відповідач у відзиві на позов, визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Так, частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За змістом статті 617 Цивільного кодексу України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання за умови доведення цією особою, що порушення є наслідком непереборної сили.

Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

В свою чергу, саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем за договором поставки № Л/НХ-225/НЮ від 06.01.2022, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути виконання грошового зобов`язання.

Інші заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, до уваги господарським судом не приймаються як такі, що спростовані матеріалами справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М-Лит" (53221, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 300, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) 6 591,52 грн. - пені; 3 782,02 грн. - штрафу, 2 684,00 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 14.08.2023.

Суддя І.Ф. Мельниченко