РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/808/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ»,

; вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040,

електронна пошта:

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівська чайна компанія»,

, вул. Ріпкінська, 3В, м. Чернігів, 14021

предмет спору: про стягнення 11752,08 грн

представники сторін: не викликались

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» подано позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська чайна компанія» про стягнення 11752,08 грн, з яких 11684,22 грн компенсація недоплаченої частини страхового відшкодування, 64,02 грн пені та 3,84 грн відсотків річних .

Ухвалою суду від 19.06.2023 року Господарським судом Чернігівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам установлено процесуальні строки для подачі заяв по суті спору.

Вказана вище ухвала суду від 19.06.2023 була направлена судом рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу відповідача 20.06.2023 та відповідно була отримана ним 22.06.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №141.

Згідно з п.5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом Чернігівської області позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ».

Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та письмових пояснень щодо позову відповідач не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

24.07.2023 на адресу суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, згідно якої позивачем заявлено до стягнення 12541,17 грн, з яких 11684,22 грн невиплаченого страхового відшкодування, 93,47 грн інфляційних втрат, 720,26 грн пені та 43,22 грн відсотків річних.

Відповідно до ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) було укладено електронний сертифікат до Договору «Комплексний договір автострахування «Євроцивілка» №43-002074 «Ремонт ТЗ страхувальника при ДТП незалежно від вини» (далі - Договір), відповідно до умов якого застраховано автомобіль марки «BMW 528», д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП. Згідно даного електронного сертифікату, загальна страхова сума за Договором становить 100 000,00 грн.

Згідно Довідки Національної поліції України про дорожньо-транспортну пригоду №619088, 12.10.2021 о 10:01 год. у м. Чернігів по вул. Стрілецькій, 102 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW 528», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Foton BJ1043» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм «Foton BJ1043» д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_2 п.п.2.10., 10.1., та 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі №750/11703/21 від 04.11.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов Договору, на підставі Страхового акту №34145/1 від 22.11.2021 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок Страхувальника ОСОБА_1 в розмірі 57277 грн.

У жовтні 2022 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення 57138,21 грн страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком, оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Foton BJ1043» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до Полісу ЕР №202064003.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 по справі № 910/10644/22 встановлено, що сума страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «BMW 528», д.н.з. НОМЕР_1 та франшизи у розмірі 2600 грн становить 45592,78 грн.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» в ході розгляду справи №910/10644/22 було перераховано на рахунок позивача суму страхового відшкодування в розмірі 45592,78 грн.

Під час розгляду справи № 910/10644/22 суд дійшов висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 45592,78 грн та необхідності закриття провадження у справі у вказаній частині, а в частині решти заявленої суми основної заборгованість у розмірі 9084,22 грн слід відмовити у зв`язку з недоведеністю вказаного розміру заборгованості.

В червні 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська чайна компанія» про стягнення 11752,08 грн компенсації недоплаченої частини страхового відшкодування.

Позивач посилається на положення ст. 1194 Цивільного кодексу України згідно якої, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Обґрунтовуючи свою позицію, позивач вказує на правову позицію викладену в Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, згідно якої правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (пункт 73).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27Закону України від 9 лютого 2012 року No 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Враховуючи, що згідно електронного сертифікату до Договору «Комплексний договір автострахування «Євроцивілка» №43-002074 «Ремонт ТЗ страхувальника при ДТП незалежно від вини», загальна страхова сума за Договором становить 100 000,00 грн, суд доходить висновку , що розмір страхового відшкодування, сплаченого позивачем, як Страховиком на користь ОСОБА_1 , як Страхувальника в розмірі 57277,90 грн не перевищує ліміт відповідальності страховика, визначеного електронним сертифікатом до Договору «Комплексний договір автострахування «Євроцивілка» №43-002074 «Ремонт ТЗ страхувальника при ДТП незалежно від вини».

Посилання позивача на правову позицію викладену в Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки даний висновок стосується правовідносин, що не є аналогічними даному спору.

За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення частки страхового відшкодування в розмірі 11 684,22 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань, пені та відсотків річних також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вищезазначеної вимоги про стягнення частки страхового відшкодування в розмірі 11 684,22 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення складено та підписано 17.08.2023 року.

Рішення господарського суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua засоби зв`язку - тел.