ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"14" серпня 2023 р. Справа № 911/2212/23

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши заяву заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області від 31.07.2023 № 55-5303вих-23 про забезпечення позову у справі

за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2

про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння

без повідомлення (виклику) учасників справи

встановив:

Заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області (далі прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 17.07.2023 № 55-5049вих-23 в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (далі ТОВ «Злата Прайм»), у якій просить суд витребувати із чужого незаконного володіння ТОВ «Злата Прайм» на користь територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області земельні ділянки: площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5365, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5362, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5364, площею 0,4017 га з кадастровим номером :04:001:5363.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що, в порушення вимог законодавства, у приватній власності відповідача перебувають земельні ділянки, рішення про відведення яких не приймалося, а право приватної власності у законний спосіб не встановлювалося.

Господарський суд Київської області ухвалою від 31.07.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також залучив до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Через канцелярію суду 11.08.2023 від заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області надійшла заява від 31.07.2023 № 55-5303вих-23, у якій прокурор просить суд накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5363, :04:001:5364, :04:001:5362, :04:001:5365, а також здійснювати їх поділ чи об`єднання, заборонити проведення на вказаних ділянках будь яких робіт.

В обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову прокурор посилається на те, що земельна ділянка, за рахунок якої утворені спірні земельні ділянки, з часу її первинної державної реєстрації вже зазнала поділу та відчуження на користь відповідача, що свідчить про можливий поділ чи об`єднання такої земельної ділянки з іншими земельними ділянками під час розгляду даної справи, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду та нівелює захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Розглянувши заяву прокурора від 31.07.2023 № 55-5303вих-23 про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи із такого.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Заява про забезпечення позову розглядається судом на підставі частин першої, другої статті 140 ГПК України не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Правовий аналіз наведених вище норм процесуального закону дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Водночас господарський суд вважає за необхідне зауважити, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд, дослідивши зміст поданої заяви про забезпечення позову в сукупності із матеріалами справи, установив, що прокурор не навів фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту інтересів держави, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову, а також обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави, які є предметом цього спору.

Зокрема, прокурор не зазначив у заяві та не надав до неї жодних доказів, які б свідчили, що відповідач вчиняє або має намір вчинити певні дії, спрямовані на поділ чи об`єднання спірних земельних ділянок, підготовку їх до реалізації, реєстрації чи перереєстрації, а також проведення на спірних земельних ділянках будь-яких робіт.

Отже прокурор не довів, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених, оспорюваних прав чи інтересів держави, за захистом яких він звернувся. Саме лише посилання прокурора у поданій ним заяві про забезпечення позову на потенційну неможливість виконання судового рішення у разі задоволення позову, без надання відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки прокурор належними і допустимими доказами, в розумінні приписів статей 76, 77 ГПК України, не довів обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити заступнику керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області у задоволенні заяви від 31.07.2023 № 55-5303вих-23 про забезпечення позову.

Ухвала складена та підписана 14.08.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до частини другої статті 235 ГПК України і може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін