ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 Справа № 917/303/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши після виходу з відпустки у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, ,

до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про cтягнення 259 546,20 грн.

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про cтягнення 259 546,20 грн., з яких 112 000,00 грн. заборгованість за договором про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р., 145 306,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 240,00 грн. комісія за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.03.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Також вказаною ухвалою суду витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме:

- чи випускалася банківська карта № НОМЕР_2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (або ФОП Приведенній Вікторії Іванівні).

- інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 15.12.2020 року по 16.12.2020 року.

При цьому, суд зобов`язав АТ «Універсал Банк» подати витребувані докази до суду протягом 5 днів з дня вручення ухвали.

Копія ухвали від 13.03.2023 р. була надіслана на адресу АТ «Універсал Банк» 19.05.2023 року та вручена представнику останнього 29.05.2023 р., що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Акціонерним товариством «Універсал Банк» вимоги ухвали суду від 13.03.2023 р. у встановлений в ній строк виконані не були.

15.06.2023 року суд повторно направив Акціонерному товариству «Універсал Банк» належним чином засвідчену копію ухвали Господарського суду Полтавської області від 13.03.2023 р.

30.06.2023 року від Акціонерного товариства «Універсал Банк» до суду надійшли документи, витребувані ухвалою від 13.03.2023 р.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач порушив умови укладеного договору про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р. та не повернув позивачу кредитні кошти у передбачений договором термін.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував.

Копії ухвали про відкриття провадження у даній справі, що направлялись на адресу ОСОБА_1 , вказану у реєстрі Полтавської міської територіальної громади, а також на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві ТОВ «Бізнес позика», були повернуті до суду з відмітками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що ухвала про відкриття провадження у справі двічі направлялась на адресу відповідача, вказану в реєстрі Полтавської міської територіальної громади, а також на адресу, вказану у позові позивачем як адреса проживання відповідача, він вважається таким, що повідомлений належним чином про судовий розгляд даної справи. Крім того, ухвала суду була своєчасно розміщена судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, про покладені на нього обов`язки та його процесуальні права.

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

15.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (Кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Приведенною Вікторією Іванівною (Позичальник) був укладений Договір про надання кредиту № 122572-ПО1-003 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до п. 1 якого Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти у розмірі 112 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (а.с. 11-12).

Строк кредиту складає 24 тижні, термін дії договору до 01.06.2021 р.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.02.2021 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця Приведенної Вікторії Іванівни.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

При цьому, відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Реєстру запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Дані висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 р. по справі № 916/559/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, зобов`язання Фізичної особи-підприємця Приведенної Вікторії Іванівни за договором про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р., з урахуванням вищевикладеного, перейшли до фізичної особи ОСОБА_1 .

За даними Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» відповідач не повернув кошти, надані згідно з договором про надання Овердрафту № АО1309017 від 02.03.2020 р., що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 259 546,20 грн., з яких 112 000,00 грн. заборгованість за договором про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р., 145 306,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 240,00 грн. комісія за користування кредитом.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р., Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», довідки ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 03.11.2022 р., довідка АТ «Універсал Банк» про рух коштів № БТ/3396 від 08.06.2023 р. та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

В постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що (п. 91) припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 15.12.2020 року на виконання умов договору про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р. позивач через Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», з яким укладено договір № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів від 14.12.2017 року, здійснив переказ на картку відповідача НОМЕР_2 у розмірі 112 000,00 грн., що підтверджується довідками ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 03.11.2022 р. та довідками АТ «Універсал Банк» про рух коштів № БТ/3396 від 08.06.2023 р.

Докази повернення відповідачем суми кредиту в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 112 000,00 грн. заборгованості за договором про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

У договорі про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р. визначено, що розмір відсоткової ставки на день становить 0,76767865, комісія за надання Кредиту 2 240,00 грн.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивачем приведено розрахунок відсотків за користування кредитом в розмірі 145 306, 20 грн (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 30-33) та заявлено до стягнення з відповідача комісію за користування кредитом в розмірі 2 240,00 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача відсотків та комісії за користування кредитом, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» у даній справі в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 3 893,19 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, )

112 000,00 грн. заборгованість за договором про надання кредиту № 122572-ПО1-003 від 15.12.2020 р., 145 306,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 240,00 грн. комісія за користування кредитом; 3 893,19 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ГПК України (ст.ст.256,257 ГПК України).

Повне рішення складено 22.08.2023 р.

Суддя О.С. Мацко