ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023м. ДніпроСправа № 904/2155/23
Господарський суд Дніпропетровської області (склад суду - суддя Золотарьова Я.С. ) розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ОЛЬВІЯ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ЗБК", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 1 051 788,36 грн

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ОЛЬВІЯ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ЗБК" та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 051 788,36 грн, з яких 789 820,00 грн - основна заборгованість, 231 262,76 грн - інфляційні втрати, 30 705,60 грн - 3% річних та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спрощеного договору про постачання каркасів для паль в частині своєчасності оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 була надіслана всім учасникам справи завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи № 904/2155/23, але відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Судова система не припиняє працювати, але значна кількість повітряних тривог, відключення електроенергії, відсутність фінансування на поштові відправлення, призводить до збільшення часу розгляду судових справ.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спрощеного договору про постачання каркасів для паль в частині своєчасності оплати за поставлений товар.

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових коштів за поставлений товар, позивач нарахував 789 820,00 грн основної заборгованості, - інфляційні втрати у розмірі 231 262,76 та 3% річних у розмірі 30 705,60 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

13.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Ольвія» (надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод ЗБК» (надалі - відповідач) було укладено у спрощений спосіб Договір про постачання каркасів для паль С130.35-ВС.З у кількості 70 шт на суму 264 880, 00 грн. з ПДВ, С140.35-НС.4 у кількості 75 шт на суму 392 100,00 грн, С140.35-ВС.4 у кількості 30 шт на суму 132 840, 00 грн (надалі - товар) всього на загальну суму 789 820, 00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № 189 від 13.12.2021 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято каркаси для свай всього на загальну суму 789 820, 00 грн з ПДВ, а відповідач прийняв даний товар, що підтверджується підписом та печаткою на видатковій накладній.

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових коштів за поставлений товар, позивач направив лист № 80 від 09.03.2023 у якому вимагав в 7 (семи) денний термін, з дати отримання даної вимоги, сплатити на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти за отриманий товар у сумі 789 820, 00 грн. Відповідно до інформації з відстеження доставки листа, на сайті «Укрпошта» вказано, що відправлення вручено особисто 14.03.2023.

Станом на час розгляду справи, доказів погашення заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дії сторін (виставлення рахунку та оплата) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Відтак, між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб.

Щодо виконання договору поставки сторонами

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивач направив на адресу відповідача лист № 80 від 09.03.2023 у якому вимагав в 7 (семи) денний термін, з дати отримання даної вимоги, сплатити на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти за отриманий товар у сумі 789 820, 00 грн.

Втім, відповідач суму основної заборгованості за поставлений товар не сплатив.

Суд зазначає, що оскільки, позивач звертався до відповідача із вимогою сплатити заборгованість в 7 (семи) денний термін, з дати отримання даної вимоги, відповідач отримав цю вимогу 14.03.2023, тому строк оплати заборгованості є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів оплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 789 820, 00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 30 705, 60 грн за період з 14.12.2021 по 31.03.2023.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, доходить висновку, що він є неправильним, оскільки позивачем обрано невірний період нарахування штрафних санкцій.

Позивачем в листі № 80 від 09.03.2023 пред`явлено відповідачу вимогу щодо сплати в 7 (семи) денний термін на розрахунковий рахунок позивача, з дати отримання даної вимоги, грошові кошти за отриманий товар у сумі 789 820, 00 грн. Відповідно до інформації з відстеження доставки листа, на сайті «Укрпошта» вказано, що відправлення вручено особисто 14.03.2023.

Відтак, вірний період нарахування 3% річних починається з 22.03.2023 з урахуванням 7 (семи) денного строку на оплату з дати отримання цієї вимоги.

Здійснивши перерахунок 3% річних за період з 22.03.2023 по 31.03.2023 судом встановлено, що розмір 3% річних до стягнення з відповідача становить - 649, 17 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 231 262,76 грн за період з 14.12.2021 по 31.03.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вказує, що позивачем обрано неправильний строк нарахування інфляційних втрат. Право на нарахування інфляційних втрат виникає у позивача лише з 22.03.2023 по 31.03.2023.

Водночас цей період складає всього 10 календарних днів.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 231 262, 76 грн, у зв`язку з тим, що нарахування може здійснюватися лише на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця і з застосуванням індексу інфляції такого місяця.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судовий збір у розмірі 11 857, 04 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ЗБК" (вул. Курсантська, б.7, Дніпро, 49040; ідентифікаційний код 38988348) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ОЛЬВІЯ" (вул. Лабораторна, буд. 45, Дніпро, 49010; ідентифікаційний код 32448517) заборгованість у розмірі 789 820,00 грн, 3% річних у розмірі 649, 17 грн та судовий збір у розмірі 11 857, 04 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя Я.С. Золотарьова