ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" серпня 2023 р. Cправа № 902/1255/15

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Шарафіна С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" (вул. Немирівське шосе, 187Б, м.Вінниця, 21034; )

про банкрутство

за участю :

від АТ "ОТП Банк": Довгаль І.О., за посвідченням адвоката

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа № 902/1255/15 за заявою ПП "Нафтотрейдинг" про визнання банкрутом.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Так, ухвалою суду від 20.06.2023 року продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута - Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Сашина О.А. по справі № 902/1255/15 - до 23.08.2023 року. Призначено справу № 902/1255/15, в т.ч. остаточний звіт ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг" арбітражного керуючого Сашина О.А. № 02-01/34/46 від 30.05.2023 року про виконану роботу у справі № 902/1255/15 та ліквідаційний баланс банкрута станом на 01.06.2023 року, до розгляду в судовому засіданні на 23.08.2023 року.

Разом з тим, 22.05.2023 року до суду від арбітражного керуючого Бойка Д.В. надійшло клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року про пропорційне стягнення з кредиторів грошової винагороди в сумі 189 425,00 грн по справі № 902/1255/15 за період з 28.09.2021 року по 25.07.2022 року.

Ухвалою суду від 23.05.2023 року призначено вказане вище клопотання арбітражного керуючого Бойка Д.В. у цій справі до розгляду у судовому засіданні на 15.08.2023 року.

В судове засідання на визначену дату з`явився представник АТ "ОТП Банк". Інші учасники цієї справи в судове засідання не з`явилися.

Водночас, судом встановлено, що у поданому клопотанні № 02-01/29 від 22.05.2023 року, арбітражний керуючий Бойко Д.В. повідомив про неможливість прибути у судове засідання з огляду на наведені у цьому клопотанні обставини, в зв`язку з чим, просить відповідне клопотання розглянути без його участі та задоволити у повному обсязі.

Окрім цього, 15.08.2023 року від суду від представника АТ "ОТП Банк" надійшли такі документи :

- клопотання № 73-1-2-0-73-1-2/71 від 14.08.2023 року про повернення заявнику клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року про стягнення винагороди у справі №902/1255/15;

- заперечення № 73-1-2-0-73-1-2/72 від 15.08.2023 року на клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року про стягнення винагороди у справі № 902/1255/15.

Судом були оглянуті подані документи та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, представник Кредитора надав пояснення по суті поданих документів та просив суд викликати арбітражного керуючого в судове засідання, щоб мати можливість задати запитання по його клопотанню.

Водночас, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Також, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі №910/8816/19).

Як вказувалося вище, у клопотанні № 02-01/29 від 22.05.2023 року, арбітражний керуючий Бойко Д.В. просить суд відповідне клопотання розглянути без його участі.

Також, у цьому клопотанні повідомлено, що відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 22.05.2023 № 197 (форма 5) старший лейтенант Бойко Дмитро Володимирович перебуває на військовій службі у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону (копія довідки наявна у справі).

Відтак, враховуючи викладене, суд оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року про стягнення винагороди, за відсутності арбітражного керуючого Бойка Д.В. та інших представників учасників цієї справи.

Разом з цим, судом розглянуто клопотання представника АТ "ОТП Банк" № 73-1-2-0-73-1-2/71 від 14.08.2023 року про повернення заявнику клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року про стягнення винагороди у справі № 902/1255/15, яке мотивовано наступним.

Вищевказане клопотання з додатками арбітражного керуючого Бойка Д.В. не направлялося заявником учасникам провадження у справі про банкрутство ПП "Нафтотрейдинг".

Зважаючи на факт не надіслання арбітражним керуючим Бойком Д.В. свого клопотання про пропорційне стягнення винагороди іншим учасником провадження у справі про банкрутство, з метою дотримання сталості та єдності судової практики, а отже й забезпечення принципу правової визначеності у застосуванні норми права ч. 5 ст. 46 ГПК України, АТ "ОТП Банк" просить Суд : врахувати висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 5 ст. 46 ГПК України, викладені у постанові від 15 червня 2022 року у справі №925/162/20; повернути арбітражному керуючому Бойку Д.В. клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2022 року у справі № 925/162/20, копія якої долучена до клопотання № 73-1-2-0-73-1-2/71 від 14.08.2023 року (роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень), Верховний Суд вважає правомірними та обґрунтованими висновки попередніх судових інстанцій в частині повернення заявнику уточнення до клопотання про затвердження звіту арбітражного керуючого щодо нарахування і виплати грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого під час виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі № 925/162/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 від 22.06.2021 № 02-17/1391.

Згідно п. 2 ч. 2, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Отже, застосування судом приписів ч. 5 ст. 46 ГПК України, можливе у випадку звернення до суду позивача із заявою про збільшення чи зменшення розміру позовних вимог або із заявою про зміну предмету або підстав позову, без надання суду доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Водночас, з матеріалів цієї справи вбачається, що арбітражний керуючий Бойко Д.В. до суду не звертався із уточненнями чи заявами, перелік яких наведено у ст. 46 ГПК України, а тому відсутні підстави для застосування ч. 5 ст. 46 ГПК України, при розгляді клопотання №02-01/29 від 22.05.2023 року про стягнення винагороди у справі № 902/1255/15.

Також, суд звертає увагу на те, що наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2022 року у справі № 925/162/20 правові висновки, стосуються повернення заявнику уточнення до клопотання про затвердження звіту арбітражного керуючого щодо нарахування і виплати грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого під час виконання повноважень керуючого реструктуризацією, тоді як представник Кредитора у поданому клопотанні просить суд повернути арбітражному керуючому клопотання про стягнення винагороди у справі № 902/1255/15, що не є подібним до спірних правовідносин, які викладені у вказаній постанові Верховного Суду.

З огляду викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника АТ "ОТП Банк" № 73-1-2-0-73-1-2/71 від 14.08.2023 року про повернення заявнику клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року про стягнення винагороди у справі №902/1255/15.

Разом з цим, суд, заслухавши представника АТ "ОТП Банк", розглянувши подане клопотання арбітражного керуючого Бойка Д.В. № 02-01/29 від 22.05.2023 року про пропорційне стягнення з кредиторів грошової винагороди та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

За змістом клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.09.2021 року задоволено заяву арбітражного керуючого Цвика А.О. про дострокове припинення повноважень ліквідатора боржника у справі №902/1255/15, відсторонено арбітражного керуючого Цвика А.О. від виконання повноважень ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг" у справі № 902/1255/15, призначено ліквідатором Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" у справі № 902/1255/15 арбітражного керуючого Бойка Дмитра Володимировича. Продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута - Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка Д.В. по справі № 902/1255/15 - до 21.12.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.07.2022 року задоволено заяву арбітражного керуючого Бойка Д.В. б/н від 21.07.2022 року (вх. № 01-34/5914/22) про припинення повноважень ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг" у справі № 902/1255/15 та відсторонено арбітражного керуючого Бойка Дмитра Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1993 від 21.12.2020 року від виконання повноважень ліквідатора "Нафтотрейдинг" у справі № 902/1255/15.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.05.2020 року визначено з 21.10.2019 року розмір основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг" справі № 902/1255/15 - в розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання повноважень.

Однак, основна грошова винагорода ліквідатору не виплачувалась відшкодування витрат не здійснювалось, майно та кошти за рахунок яких можливо здійснити відшкодування у боржника відсутні, у зв`язку з чим, арбітражний керуючий звернувся із цим клопотанням до суду про її пропорційне стягнення з кредиторів згідно з реєстром, та посилаючись, зокрема, на приписи ч.ч. 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України, ст. 1, п. 3 ч. 1 ст.12, ч.ч. 1, 2, 4-6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства та правові висновки Верховного Суду.

Також, у клопотанні повідомлено, що Фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у цій справі, кредиторами не створювався.

Крім того, згідно протоколу № 1 комітету кредиторів по справі № 902/1255/15 про банкрутство ПП "Нафтотрейдинг" від 02.05.2023 схвалено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого Бойка Д.В. за період з 28.09.2021 року по 25.07.2022 в сумі 189 425,00 грн.

З огляду на зазначене вище, арбітражним керуючим Бойком Д.В. було пораховано пропорційно до розміру вимог кожного кредитора.

Під час розрахунку враховано : загальний розмір усіх вимог - 26 332 586,16 грн; 1% від суми вимог становить - 263 325,24 грн; сума грошової винагороди арбітражного 189 425,00 - грн; 1% грошової винагороди арбітражного керуючого - 1 894,25 грн.

Зважаючи на викладене, арбітражний керуючий Бойко Д.В. просить суд : стягнути з кредиторів на свою користь грошову винагороду та витрати за виконання повноважень ліквідатора у справі № 902/1255/15, а саме: з АТ "ОТП Банк" - 84 203,20 грн; з ОСОБА_1. - 1 481,30 грн; з ТОВ "Велтайм" - 3 301,68 грн; з ТОВ "Фактор Нафтогаз" - 6 561,68 грн; з ТОВ "НК-Віфарт" - 90 300,79 грн; з ГУ ДПС у Вінницькій області - 3 572,55 грн; видати накази про стягнення винагороди та витрат арбітражного керуючого.

В підтвердження обставин, викладених у клопотанні, арбітражним керучим додано копії протоколу № 1 комітету кредиторів по справі № 902/1255/15 про банкрутство ПП "Нафтотрейдинг" від 02.05.2023 року та довідки від 22.05.2023 року (форма 5).

Згідно заперечення представника АТ "ОТП Банк" № 73-1-2-0-73-1-2/72 від 15.08.2023 року на клопотання № 02-01/29 від 22.05.2023 року про стягнення винагороди у справі №902/1255/15, Кредитор заперечує щодо задоволення вказаного клопотання з таких підстав.

Господарський суд Вінницької області не затверджував жодного звіту арбітражного керуючого Бойка Д.В. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат в межах справи № 902/1255/15.

За період з 28 вересня 2021 року по 25 липня 2022 року (тобто, протягом майже одного року), коли арбітражний керуючий Бойко Д.В. займав посаду ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг", всупереч приписів абз. 1 ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, він жодного разу не звітував ні перед судом, ні перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат.

Рішення комітету кредиторів, оформлені протоколом № 1 від 02.05.2023 р., в тому числі щодо схвалення звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Бойку Д.В. за період з 28.09.2021 р. по 25.07.2022 р. є нелегітимними, оскільки, AT "ОТП Банк" як заставний кредитор не був повідомлений про проведення таких зборів. Внаслідок чого він був позбавлений можливості реалізувати гарантований Кодексом України з процедур банкрутства дорадчий голос при прийнятті рішень комітетом кредиторів банкрута, довести до членів комітету свою позицію та міркування, навести відповідні аргументи.

Окрім цього, матеріали справи № 902/1255/15 не містять доказів вчинення арбітражним керуючим дій, обов`язкових для нього як ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг" протягом обумовленого строку. Арбітражним керуючим був поданий до суду лише звіт про свою діяльність № 02-01/11 від 20.12.2021 року. При цьому, звіт не містив жодного доказу в підтвердження викладеної у ньому інформації.

Також, після 20.12.2021 р. арбітражний керуючий Бойко Д.В., порушуючи вимоги ухвал Господарського суду Вінницької області від 21 грудня 2021 року, 21 березня 2022 року, 04 квітня 2022 року та 30 травня 2022 року, щодо надання звітів про хід ліквідаційної процедури, не надав жодного звіту про свою діяльність.

Водночас, 02 березня 2022 року арбітражний керуючий Бойко Д.В. був мобілізований до лав Збройних Сил України, що очевидно виключало можливість вчинення ним дій, які він зобов`язаний був вчиняти, як ліквідатор ПП "Нафтотрейдинг".

Разом з цим, будучи ліквідатором ПП "Нафтотрейдинг", арбітражний керуючий Бойко Д.В., на переконання Кредитора, діяв несумлінно та умисно вводив учасників справи в оману, чим, зокрема, збільшував строк ліквідаційної процедури. Адже, 04 квітня 2022 року, вже будучи мобілізованим, він подав до Господарського суду Вінницької області клопотання № 02-01/30 від 04.04.2022 р., у якому посилаючись на сімейні обставини вказував на неможливість прийняття участі у судовому засіданні 04.04.2022 р. та просив його відкласти та продовжити строк ліквідаційної процедури. Учасників провадження та суд про факт своєї мобілізації він повідомив лише 21 липня 2022 року. При цьому, з 21 грудня 2021 року арбітражний керуючий Бойко Д.В. жодного разу не з`являвся у призначені судові засідання (при тому, що його явка була визнана судом обов`язкова) та не надавав витребувані судом звіти, внаслідок чого строк ліквідаційної процедури безпідставно збільшувався.

Зважаючи на викладене, представник AT "ОТП Банк" просить суд відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Бойка Д.В. № 02-01/29 від 22.05.2023 р. про стягнення винагороди.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Як встановлено судом, клопотання арбітражного керуючого Бойка Д.В. № 02-01/29 від 22.05.2023 року про пропорційне стягнення з кредиторів грошової винагороди і витрат в сумі 189 425,00 грн за період з 28.09.2021 року по 25.07.2022 року, мотивовано тим, що основна грошова винагорода ліквідатору не виплачувалась, відшкодування витрат не здійснювалось, майно та кошти за рахунок яких можливо здійснити відшкодування у боржника відсутні, Фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у цій справі, кредиторами не створювався, у зв`язку з чим, арбітражний керуючий звернувся до суду із відповідним клопотанням.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ, ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 12 КУзПБ, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою № 31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 року у справі №5002-17/1718-2011, якщо процедура банкрутства триває після закінчення коштів, авансованих заявником відповідно до абзацу шостого частини другої статті 30 КУзПБ, або таке авансування не здійснювалося через інше правове регулювання на час ініціювання процедури банкрутства, фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створено, а коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або від продажу його майна, яке не перебуває в заставі, недостатньо для оплати послуг арбітражного керуючого та його витрат, подаючи на затвердження звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за підсумками ліквідаційної процедури, ліквідатор не може бути позбавлений права звернутися до суду із заявою про стягнення з кредиторів банкрута коштів на оплату його грошової винагороди за період виконання повноважень та відшкодування його витрат у справі. Беручи до уваги принцип пропорційності задоволення вимог кредиторів, суд покладає витрати на оплату послуг ліквідатора та його витрати на кредиторів у справі про банкрутство пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог за наявності на те правових підстав (близький за змістом висновок викладено у численних постановах Верховного Суду: від 15 липня 2020 року у справі № Б14/040-07/15-08, від 03 березня 2020 року у справі № 916/3600/15, від 26 лютого 2020 року у справі № 11/Б-921/1448/2013, від 14 серпня 2019 року у справі № 5/80-10, від 09 липня 2019 року у справі № 15/55/2011/5003, від 18 квітня 2019 року у справі №5010/1864/2011-Б-13/56, від 16 квітня 2019 року у справі № 914/2458/16, від 13 лютого 2019 року у справі № 910/22696/15, від 30 січня 2019 року у справі № 910/32824/15, від 01 серпня 2018 року у справі № 912/1783/16, від 19 квітня 2018 року у справі № 265/2б-02/14/13-08, від 21 березня 2018 року у справі № 3/67-Б).

Приписи ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 30 КУзПБ визначають, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).

Кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що комітетом кредиторів по справі № 902/1255/15 про банкрутство ПП "Нафтотрейдинг" (протокол № 1 від 02.05.2023), зокрема, прийнято рішення, яким схвалено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого Бойка Д.В. за період з 28.09.2021 року по 25.07.2022 року в сумі 189 425,00 грн.

Водночас, із змісту протоколу № 1 від 02.05.2023 вбачається, арбітражний керуючий Бойко Д.В. участі у відповідному засіданні комітету кредиторів не приймав.

Також, згідно матеріалів справи № 902/1255/15, комітетом кредиторів по справі №902/1255/15 про банкрутство ПП "Нафтотрейдинг" (протокол № 16/12 від 16.12.2021), за участю арбітражного керуючого Бойка Д.В., серед іншого, прийнято рішення, яким схвалено звіт Бойка Д.В. про нарахування та виплату грошової винагороди за період з 28.09.2021 року по 16.12.2021 року в сумі 37 200,00 грн (витрати за відповідний період відсутні).

Отже, арбітражний керуючий Бойко Д.В., згідно вимог ст. 30 КУзПБ та протоколу №16/12 від 16.12.2021, виконуючи на той час обов`язки ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг", безпосередньо звітував про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого в розмірі 37 200,00 грн на засіданні комітету кредиторів боржника 16.12.2021 року.

Разом з цим, як свідчать матеріали справи № 902/1255/15, арбітражним керуючим Бойко Д.В. не подавався до суду звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого Бойка Д.В. за період з 28.09.2021 року по 25.07.2022 року в сумі 189 425,00 грн, який було схвалено комітетом кредиторів Боржника згідно наданого протоколу № 1 від 02.05.2023 року та судом такий звіт не розглядався і ухвалою не затверджувався в порядку передбаченому ч. 6 ст. 30 КУзПБ.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 (див. серед інших джерел, "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; "Ясіуньєне проти Латвії", заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - п. 53.

Згідно з викладеним у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 12/23-Б висновком про правильне застосування норм права, які регулюють питання нарахування, оплати та відшкодування витрат арбітражного керуючого (ліквідатора) і оплати його послуг (п. 44 вказаної постанови), не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника чи інших його активів та грошових коштів жодним чином не впливає на оплату його послуг. А відмова судом у задоволенні клопотання арбітражного керуючого про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок кредиторів за умови потенційної можливості виявлення майнових активів банкрута у майбутньому, а також за умови попереднього затвердження звітів про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого нівелює стадію виконання судових рішень, якими встановлювалися і затверджувалися розміри послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.03.2023 року у справі № 908/1946/15-г, відхиляючи аргументи скаржника про відсутність підстав для вимог ліквідаторів щодо стягнення з кредиторів виплати грошової винагороди у заявлених розмірах через недоведення ліквідаторами часу, витраченого на вчинення ними окремих дій у ліквідаційній процедурі Боржника, Суд зауважує, що положення статті 30 КУзПБ імперативно закріплюють щомісячний характер нарахування основної грошової винагороди за весь період виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень з оплатою цієї винагороди у межах розміру, встановленого законом (частина друга стаття 30 КУзПБ), що встановлюється ухвалою суду (у цій справі ухвалою від 23.03.2018, пункт 3.5).

Як встановлено судом, в матеріалах справи № 902/1255/15, відсутня ухвала суду, якою б затверджувався звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого Бойка Д.В. за період з 28.09.2021 року по 25.07.2022 року в сумі 189 425,00 грн.

При цьому, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.05.2020 року визначено з 21.10.2019 року арбітражному керуючому Цвику А.О. розмір основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг" справі №902/1255/15 - в розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання повноважень.

Відтак, враховуючи викладене та наведені правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що за відсутності судового рішення, яким встановлено і затверджено розмір послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого Бойка Д.В. в сумі 189425,00 грн за період виконання ним повноважень ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг" у цій справі, відсутні підстави для пропорційного стягнення з кредиторів у справі № 902/1255/15 грошової винагороди у розмірах визначених в клопотанні № 02-01/29 від 22.05.2023 року та за наведених в останньому мотивів.

Зважаючи на викладене та встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Бойка Д.В. № 02-01/29 від 22.05.2023 року про пропорційне стягнення з кредиторів грошової винагороди в сумі 189425,00 грн по справі № 902/1255/15 за період з 28.09.2021 року по 25.07.2022 року, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 12, 30 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 169, 232-236, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Бойка Д.В. № 02-01/29 від 22.05.2023 року про пропорційне стягнення з кредиторів грошової винагороди в сумі 189425,00 грн по справі № 902/1255/15 за період з 28.09.2021 року по 25.07.2022 року, повністю.

2. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом, а також на електронні поштові адреси: АТ "ОТП Банк" - ; ; ліквідатору ТОВ "НК-Віфарт" Бончаку С.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ГУ ДПС у Вінницькій області - ; арбітражному керуючому Сашину (ліквідатору ПП "Нафтотрейдинг") О.А. - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; арбітражному керуючому Бойку Д.В. - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; представнику ТОВ "Велтайм" - Сукач А.В. - ІНФОРМАЦІЯ_6

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - ОСОБА_1., АДРЕСА_1

3 - ТОВ "Фактор Нафтогаз", вул. Фрометівська, буд. 2, корпус 5, м. Київ, 01033.