РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2023Справа № 910/11666/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

про стягнення 97144,10 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" про стягнення за договором про надання послуг з теплопостачання від 26.08.2009 № 02.1.2-25-222 основного боргу в розмірі 68874,83 грн., пені в розмірі 16286,29 грн., трьох процентів річних у розмірі 1271,41 грн. та інфляційних втрат у розмірі 10711,57 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що не мав можливості виконувати свої фінансові зобов`язання за укладеними договорами через введення воєнного стану та закриття повітряного простору з 24.02.2022 року. Відтак, відповідач звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання через форс-мажорні обставини. Крім того, відповідач просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій на 90 %.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що факт настання форс-мажору не звільняє від зобов`язань щодо виконання договору.

У запереченнях на відповідь на відзив позивач зауважив, що відповідачем не доведено наявності підстав для зменшення розміру санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 закрито провадження у справі в частині стягнення 67874,83 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.08.2009 між позивачем (аеропорт) та відповідачем (клієнт) укладено договір про надання послуг з теплопостачання № 02.1.2-25-222, за умовами якого аеропорт постачає, а клієнт споживає теплову енергію для об`єктів клієнта, вказаних у додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору (у редакції пункту 1.1 додаткової угоди від 01.03.2019 № 2) щомісячна сплата клієнта за договором складається з оплати за фактично спожиту теплову енергію та за затвердженою вартістю (ціною) становить без ПДВ 2080 грн. за 1 Гкал.

Нарахування ПДВ на суму плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством (пункт 3.2 договору).

У пункті 3.6 договору погоджено, що ціни на послуги можуть змінюватися у разі зміни витрат аеропорту, пов`язанню з наданням цих послуг та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Аеропорт зобов`язаний повідомити клієнта у письмовій формі (рекомендованим листом або вручити уповноваженій особі під розписку) не пізніше, ніж за 15 днів до введення їх в дію, а клієнт зобов`язаний прийняти їх для розрахунків.

Згідно з пунктом 3.7 договору аеропорт щомісяця, виставляє клієнту рахунок за надані послуги за звітний місяць та акт приймання - здачі виконаних послуг (надалі - Акт виконаних послуг). Клієнт з 10-го числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії аеропорту рахунок та акт виконаних послуг. Сплата рахунку проводиться клієнтом до 20 числа того ж місяця. Акт виконаних послуг клієнт зобов`язаний підписати та повернути в бухгалтерію аеропорту протягом 5-ти днів з дати його отримання. Якщо протягом 5-ти днів акт виконаних послуг не буде повернутий аеропорту, він вважається підписаним сторонами. Акт виконаних послуг підписується керівниками підприємств або призначеними ними уповноваженими особами за умови надання іншій стороні копії документу про надання таких повноважень.

У разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, клієнт сплачує аеропорту штрафні санкції у розмірах та в порядку, визначених в чинному законодавстві України. У випадку, якщо в законодавстві не визначено розмір або порядок застосування штрафних санкції за порушення строків оплати послуг, клієнт сплачує аеропорту за кожний день прострочення оплати послуг пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості (пункт 3.8 договору).

Пунктом 7.6 договору (у редакції пункту 3 додаткової угоди від 01.03.2019 № 2) сторони вносять зміни та доповнення до договору шляхом підписання додаткових угод до нього (крім змін, вказаних у пунктах 3.6 та 7.10 договору, які вносяться листами та вважаються невід`ємними частинами договору).

До додаткової угоди від 01.03.2019 № 2 до договору сторонами підписано протокол розбіжностей, відповідно до якого погоджено наступну редакцію пункту 5 додаткової угоди: «Відповідно до частини 3 статті 631 ЦК України сторони домовилися, що положення пункту 1.1 угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до її укладення, а саме з 18.12.2018».

29.10.2021 позивачем складено лист № 25-22/1-430 щодо зміни вартості послуг з 15.11.2021 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії у розмірі 2203,81 грн. за 1 Гкал. Даний лист вважається невід`ємною частиною договору від 26.08.2009 № 02.1.2-25-222.

Із матеріалів справи слідує, що на виконання договору від 26.08.2009 № 02.1.2-25-222 позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури від 31.01.2022 № 897/75 на суму 33698,46 грн. та від 28.02.2022 № 897/171 на суму 42720,47 грн.

31.01.2022 сторонами підписано акт приймання-здачі виконаних робіт на суму 33698,46 грн. та 28.02.2022 - на суму 42720,47 грн. (даний акт підписаний електронним підписом 20.03.2022).

22.06.2022 позивачем складено акт приймання-здачі виконаних послуг за договором, за яким відкориговано рахунок за лютий 2022 року, та зазначено, що до сплати підлягає -8544,10 грн.

Таким чином, залишок заборгованості за надані позивачем послуги за актами від 31.01.2022 та 28.02.2022 становив 67874,83 грн.

Відповідно до заяви позивача про закриття провадження у справі в частині стягнення 67874,83 грн. дана сума зарахована відповідачем за листом від 12.06.2022 № 05-02-06 у рахунок погашення заборгованості позивача за Угодою про наземне обслуговування від 01.06.2009 № В1.1/02.1.1-23.9-7.

Як зауважив позивач, відповідний лист від 12.06.2022 № 05-02-06 відповідача зареєстрований позивачем лише 16.06.2023 за вх. № 01-16-1844, про що свідчить відмітка штемпелю вхідної кореспонденції. У свою чергу, відповідач проти наведених обставин не заперечував, доказів направлення вказаного листа позивачу раніше, ніж такий лист зареєстрований позивачем, не надав.

Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236» продовжено на всій території України дію карантину до 30.06.2023 року.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг клієнт сплачує аеропорту штрафні санкції у розмірах та в порядку, визначених у чинному законодавстві України. У випадку якщо в законодавстві не визначено розмір або порядок застосування штрафних санкцій за порушення строків оплати послуг, клієнт сплачує аеропорту за кожний день прострочення оплати послуг пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду, з відповідача підлягає стягненню нарахована позивачем за період з 21.02.2022 до 20.10.2022 на суму боргу 33698,46 грн. пеня в сумі 8346,14 грн., 3 % річних у сумі 670,28 грн., інфляційні втрати в сумі 6182,81 грн., та нараховані за період з 21.03.2022 до 20.10.2022 на суму боргу 34176,37 грн. пеня в сумі 7940,15 грн., 3 % річних у сумі 601,13 грн. та інфляційні втрати в сумі 4528,76 грн.

У свою чергу, відповідач зауважив, що настання форс-мажорних обставин через введення з 24.02.2022 воєнного стану є підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до пункту 4.1 договору жодна із сторін не несе відповідальність за повне або часткове невиконання будь- якого із своїх зобов`язань, якщо невиконання є наслідком дії форс-мажорних обставин (стихійного лиха, військових дій, інших обставин, які знаходяться поза контролем сторін), що виникли після укладання договору і унеможливлюють належне виконання обов`язків за лам. При цьому строк виконання зобов`язань, зазначених у договорі, змінюється відповідно до часу дії таких обставин та їх наслідків. Сторона, для якої стало неможливим виконання обов`язків через форс-мажорні обставини, повинна негайно в письмовій формі сповістити іншу сторону про виникнення чи припинення дії цих обставин. Достатнім доказом гаї зазначених обставин є посилання на чинний нормативний акт, а також документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або судом. Якщо неможливість виконання зобов`язань буде існувати більше одного місяця, то сторони мають право розірвати цей договір у встановленому законодавством порядку.

У той же час, відповідачем до матеріалів справи не долучено доказів повідомлення позивача згідно з пунктом 4.1 договору про настання форс-мажорних обставин, що унеможливлюють виконання ним зобов`язань за договором.

Також відповідачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідні обставини були форс-мажорними саме в межах виконання відповідачем своїх господарських зобов`язань за договором від 26.08.2009 № 02.1.2-25-222. Саме лише посилання на наявність таких форс-мажорних обставин не може бути єдиною підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Поряд із цим, відповідач просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій за договором на 90 %, зважаючи на наявність негативних наслідків пандемії COVID-19 та військової агресії проти України. Відповідач також звернув увагу, що матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків унаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань. У той же час, згідно зі звітом про фінансовий результат відповідача за перші 9 місяців 2022 року останній припинив здійснення звичайної господарської діяльності, що унеможливило отримання прибутку.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21 викладено правовий висновок про те, що тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

При цьому, в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18 та від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).

Приймаючи до уваги наведені відповідачем обставини для зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, а також ураховуючи зарахування сторонами заборгованості шляхом задоволення зустрічних однорідних вимог, суд дійшов висновку зменшити розмір нарахованої пені рахунком-фактурою від 31.01.2022 № 897/75 на 10 %, тобто до 7511,53 грн., та за рахунком від 28.02.2022 № 897/171 на 10 %, тобто до 7146,14 грн. В іншій частині суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення пені.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до частин 1, 9 статті 129 ГПК України покладаються на відповідача в повному обсязі, включаючи судовий збір у частині позовних вимог, провадження в яких закрито.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4; ідентифікаційний код 14348681) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7; ідентифікаційний код 20572069) 14657 (чотирнадцять тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн. 67 коп. пені, 1271 (одну тисячу двісті сімдесят одну) грн. 41 коп. трьох процентів річних, 10711 (десять тисяч сімсот одинадцять) грн. 57 коп. інфляційних втрат, а також 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова