ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року Справа № 924/1020/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Мельника О.В.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників:

прокурора: Безпалов А.В.

позивача: не з"явився

відповідача: не з"явився

третіх осіб: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства "ЕКО-ЗЕМЛЯ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22 (суддя Виноградова В.В., м.Хмельницький, повний текст рішення складено 28.04.2023)

за позовом Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Жванецької сільської ради, с. Жванець Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

до Фермерського господарства ЕКО-ЗЕМЛЯ, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

- ОСОБА_1 , с. Вихватнівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області,

- ОСОБА_2 , м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

про витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Жванецької сільської ради звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Фермерського господарства Еко-земля про витребування з незаконного володіння відповідача у комунальну власність Жванецької сільської ради земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :03:002:0012, яка розташована за адресою: с.Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 року у справі №924/1020/22 позов заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Жванецької сільської ради, с. Жванець Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до фермерського господарства Еко-земля, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Вихватнівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області і ОСОБА_2 , м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області про витребування земельної ділянки, задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням Фермерське господарство "Еко-Земля" звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 року по справі №924/1020/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що враховуючи системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів про обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, слід вважати не доведеною, оскільки у свою чергу, стороною відповідача та третіми особами надані більші вірогідні, достовірні та належні докази на спростування доводів позивача.

Зазначає, що в наданій суду першої інстанції копії рішення №21 від 29.08.2014 року наявні усі необхідні реквізити (дата, підпис голови Сокільської сільської ради та печатка), що свідчить про правомірність та законність дій для прийняття таких рішень.

Поряд з цим, звертає увагу суду на те, що на даний час відсутній вирок за вчинення кримінального правопорушення відомості про яке внесені до ЄРДР №0000034 від 18.10.2022 року, а саме - службового підроблення рішення сесії Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014 року, що у свою чергу свідчить про законність рішення сесії Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014 року

Скаржник також зазначає, що факт самостійного виявлення правопорушення прокурором 18.10.2022 року, жодним чином не скасовує презумпцію можливості та обов`язку Жванецької сільської ради знати про свої права та належно і ретельно виконувати власні обов`язки. Таким чином, вважає, що строк позовної давності по витребуванню земельної ділянки у комунальну власність - сплинув 29.08.2017, після закінчення три річного строку подання такого позову, оскільки саме 29.08.2014 Сокільською сільською радою були видане спірне рішення №21.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Еко-Земля" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22 та розгляд апеляційної скарги призначено на 16 серпня 2023 року.

05 липня 2023 року від Фермерського господарства "Еко-Земля" надійшли письмові пояснення в яких відповідач вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_1 на відповідній сесії не розглядалось, а також, що рішення Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014, яке слугувало підставою для реєстрації права власності вказаній особі на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0012 сільською радою не приймалось, з огляду на що господарським судом здійснено невірниий висновок про задоволення позовних вимог прокурора про витребування земельної ділянки.

18 липня 2023 року від заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури надійшов відзив в якому просить суд апеляційну скаргу фермерського господарства "Еко-Земля" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22 залишити без змін.

Розпорядженням в.о.керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду №01-05/655 від 15.08.2023 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії по справі №924/1020/22 - Маціщук А.В. у період з 14 серпня 2023 р. по 21 серпня 2023 р. включно, перебування у відпустці судді-члена колегії по справі №924/1020/22 - Маціщук А.В. у період з 22 серпня 2023 р. по 31 серпня 2023 р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №924/1020/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023 року визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року прийнято апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Еко-Земля" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22, розгляд якої призначено на 16.08.2023 року об 11:00 год. у новому складі суду: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В.

Прокурор в судовому засідання 16.08.2023 року заперечив доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення. Просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22 залишити без змін.

У судове засідання 16.08.2023 року позивач, відповідач та треті особи не забезпечили явку повноважних представників, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги (а.с.79-82, 90 т.2).

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення прокурора в судовому засіданні 16.08.2023, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Фермерського господарства "Еко-Земля" слід задовольнити, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 29.08.2014 №21, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :03:002:0012) гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Надано гр. ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Сокільської сільської ради, що розташована у межах населеного пункту с. Межигірна території Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10 т.1).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 23.06.2015, укладеного між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний), дарувальник передала (подарувала) у власність обдаровуваного безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га (рілля), кадастровий номер земельної ділянки - :03:002:0012, що розташована за адресою: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Межигір. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за номером 601 (а.с. 11-12 т.1).

Рішенням першої організаційної сесії VII скликання Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області №8 від 02.01.2018 розпочато процедуру реорганізації, в тому числі Сокільської сільської ради шляхом приєднання до Жванецької сільської ради. Жванецька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Сокільської сільської ради (а.с. 15 т.1).

Відповідно до рішення №1 від 24.02.2020 р. засновника Фермерського господарства "Еко-Земля", ОСОБА_2 , останнім вирішено створити ФГ "Еко-Земля". За положеннями пункту 7 рішення землі фермерського господарства складаються, в тому числі з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:002:0012, площею 2 га, що розташована за адресою: с. Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (а.с. 14 т.1).

За актом приймання-передачі земельних ділянок від 24.04.2020 року ОСОБА_2 передав в безоплатне користування Фермерському господарству "Еко-Земля" земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером :03:002:0012, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (а.с. 13 т.1).

Вказана обставина підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта щодо спірних ділянок (а.с.9 т.1).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (від 01.12.2022) земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0012 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Межигір, зареєстрована 04.04.2014. При цьому 10.03.2015 на підставі, зокрема рішення Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області №21 від 29.08.2014 на зазначену земельну ділянку зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 , яке припинено 23.06.2015 та у цей же день зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 (на підставі договору дарування від 23.06.2015 №601). 19.08.2020 право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку припинено та зареєстровано за ФГ "Еко-земля" (на підставі рішення ФГ "Еко-земля" від 24.02.2020 №1 та акта приймання-передачі нерухомого майна від 24.04.2020) (а.с. 9 т.1).

Листом від 07.10.2022 року №52-8214вих-22 керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, з метою вирішення питання наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді, звернувся до начальника архівного відділу Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації в якому просив надати належним чином засвідчені копії протоколу сесії Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району (з усіма наявними додатками) та усіх рішень відповідної сесії Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району, яка відбулась 29.08.2014 року (а.с.20 т.1).

У відповідь на вказаний лист Архівний відділ із супровідним листом №70/04-06 від 17.10.2022 року надав Кам`янець-Подільській окружній прокуратурі належним чином завірені копії протоколу 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 з усіма рішеннями сесії, а саме: Протокол №1 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014; Рішення №1 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про внесення змін до сільського бюджету Сокільської сільської ради на 2014 рік"; Рішення №2 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про затвердження мережі клубних закладів культури на території Сокільської сільської ради"; Рішення №3 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку" - гр. ОСОБА_3 ; Рішення №4 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про роботу закладів культури"; Рішення №5 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про скасування рішення 45 сесії сільської ради VI скликання №5 від 08.08.2014"; Рішення №6 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під гаражне будівництво гр. ОСОБА_4 "; Рішення №7 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у власність гр. ОСОБА_4 "; Рішення №8 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку" - гр. ОСОБА_5 "; Рішення №9 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 "Про передачу надходжень на виконання заходів районної програми шкільний автобус на 2013 - 2015 роки"; Угода Про передачу іншої субвенції з сільського бюджету районному бюджету Кам`янець-Подільського району від 29.08.2014 (а.с. 21-28 т.1).

Листом №52-8290-вих від 12.10.2022 керівник окружної прокуратури, з метою вирішення витання наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати інформацію: який правовий статус (форма власності, категорія земель, вид використання в межах категорій, склад угідь, площа, розташування в межах чи за межами населеного пункту) мали земельні ділянки, в тому числі з кадастровим номером :03:002:0012 до моменту їх передачі у приватну власність згідно обліковими даними (а.с. 29 т.1).

Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області листом №3050/281-22 від 18.10.2022 року повідомлено прокуратуру, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру зокрема земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0012, площею 2 га станом на 29.08.2014 мала такий правовий статус: форма власності комунальна, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання в межах категорії особисте селянське господарство, склад угідь рілля, місце розташування - в межах населеного пункту с. Межигір (а.с. 30 т.1).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 19.10.2022 прокуратурою зареєстровано кримінальне провадження за №0000034 за ч. 1 ст.366 КК України, по факту незаконного вибуття з комунальної власності Сокільської (Жванецької) сільської ради земельних ділянок загальною прощею 15,6 га без відповідного рішення сесії сільської ради (а.с. 36 т.1).

Листом від 16.11.2022 р. №52-9285вих-22 прокуратура звернулася до Жванецької сільської ради з вимогою надати інформацію про те, чи вільні від забудови земельні ділянки зокрема земельна ділянка за кадастровим номером: :03:002:0012 (а.с. 31 т.1).

У відповідь листом від 23.11.2022 Жванецька сільська рада повідомила прокуратуру, що земельні ділянки, зокрема земельна ділянка :03:002:0012 вільна від забудови (а.с. 32 т.1).

Листом від 18.11.2022 р. №52-9367вих-22 прокуратура звернулася до Жванецької сільської ради з вимогою надати інформацію, чи було відомо Жванецькій сільській раді про незаконне вибуття з комунальної власності земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0012, чи вживалися Жванецькою сільською радою заходи щодо витребування вказаної земельної ділянки та чи має намір звертатися в майбутньому до суду для захисту порушеного права (а.с. 33-34 т.1).

У відповідь листом від 02.12.2022 року Жванецька сільська рада повідомила прокуратуру, що нею не приймалися заходи щодо повернення земельних ділянок зокрема з кадастровим номером :03:002:0012 у зв`язку з відсутністю інформації про її незаконне вибуття з комунальної власності; не заперечує щодо здійснення Кам`янець-Подільською окружною прокуратурою заходів державного впливу щодо вирішення даного питання (а.с. 35 т.1).

07 грудня 2022 року керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся до Жванецької сільської ради з повідомленням про встановлення підстав та наміру здійснювати представництво інтересів держави в суді №52-9829Вих-22 в якому на підставі абз.3 ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру повідомив про намір здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі Жванецької сілської ради шляхом пред`явлення до суду позовної заяви до Фермерського господарства Еко-Земля про витребування земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0012 з незаконного володіння у комунальну власність (а.с. 37 т.1).

Враховуючи вищевикладене, заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах Жванецької сільської ради звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Фермерського господарства "Еко-Земля" про витребування з незаконного володіння відповідача у комунальну власність Жванецької сільської ради земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :03:002:0012, яка розташована за адресою: с.Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

В матеріалах справи наявні, рішення сорок першої позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 27.12.2013, за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 2 га гр. ОСОБА_1 в межах населеного пункту с. Межигір. Матеріали технічної документації із землеустрою вирішено подати на розгляд чергової сесії сільської ради (а.с. 81 т.1); проект землеустрою розроблені ПП "Земля 2012" щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в с. Межигір Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області площею 2 га. (а.с.82-95 т.1). заяви свідків ОСОБА_6 Голови Сокільської сільської ради з моменту обрання до 2015 року, ОСОБА_7 секретаря Сокільської сільської ради в період з 2010 по 2015 роки та ОСОБА_8 депутата Сокільської сільської ради в період з 2010 по 2015 роки, під час їхньої роботи в раді були прийняті ряд рішень, зокрема щодо: "Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " №25 від 27.12.2013; "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " №21 від 29.08.2014р. Засвідчують, що наведені рішення приймалися шляхом голосування місцевими депутатами на 46 сесії Сокільської сільської ради (а.с. 163-168 т.1).

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, правильність їх юридичної оцінки та що стосується наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

У даній справі заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Жванецької сільської ради до Фермерського господарства "Еко-Земля" про витребування з незаконного володіння у комунальну власність Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0012, загальною площею 2 га, яка розташована за адресою: с. Межигір, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, позаяк Жванецька сільська рада не вживала заходів щодо усунення виявлених порушень самостійно.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Правовідносини, пов`язані з наданням у власність земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 16 та ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч.1 ст.122 ЗК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням першої організаційної сесії VII скликання Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області №8 від 02.01.2018 розпочато процедуру реорганізації, в тому числі Сокільської сільської ради шляхом приєднання до Жванецької сільської ради. Жванецька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Сокільської сільської ради (а.с.15 т.1).

Жванецька сільська рада зареєстрована як юридична особа з організаційно-правовою формою - орган місцевого самоврядування, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не перебуває в процесі припинення.

Отже, згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України до повноважень Жванецької сільської ради відноситься передача земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідної територіальної громади для всіх потреб.

Статтею 181 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення, виконання функцій місцевого самоврядування.

Оскільки позовна вимога у даній справі стосується земельної ділянки, яка вибула з володіння територіальної громади Сокільської сільської ради, правонаступником якої є Жванецька сільська рада, відтак остання є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Листом від 18.11.2022 р. №52-9367вих-22 прокуратура звернулася до Жванецької сільської ради з вимогою надати інформацію, чи було відомо Жванецькій сільській раді про незаконне вибуття з комунальної власності земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0012, чи вживалися Жванецькою сільською радою заходи щодо витребування вказаної земельної ділянки та чи має намір звертатися в майбутньому до суду для захисту порушеного права (а.с. 33-34 т.1).

У відповідь листом від 02.12.2022 року Жванецька сільська рада повідомила прокуратуру, що нею не приймалися заходи щодо повернення земельних ділянок зокрема з кадастровим номером :03:002:0012 у зв`язку з відсутністю інформації про її незаконне вибуття з комунальної власності; не заперечує щодо здійснення Кам`янець-Подільською окружною прокуратурою заходів державного впливу щодо вирішення даного питання (а.с. 35 т.1).

07 грудня 2022 року керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся до Жванецької сільської ради з повідомленням про встановлення підстав та наміру здійснювати представництво інтересів держави в суді №52-9829Вих-22 в якому на підставі абз.3 ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру повідомив про намір здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі Жванецької сілської ради шляхом пред`явлення до суду позовної заяви до Фермерського господарства Еко-Земля про витребування земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0012 з незаконного володіння у комунальну власність (а.с. 37 т.1).

Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку наявності підстав представництва прокурором інтересів держави, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прокурор, звертаючись з позовом, у встановленому законом порядку обґрунтував порушення інтересів держави та вказав у чому полягає нездійснення захисту законних інтересів держави відповідним суб`єктом владних повноважень.

Крім того, суд враховує також той факт, що прокурор звернувся з даним позовом до суду 26.12.2022 року, при цьому Жванецьку сільську раду повідомлено про наявні порушення вимог законодавства листом 18.11.2022, а тому у позивача був час і можливість самостійно звернутися до суду за захистом інтересів держави, однак останній цим правом не скористався, що свідчить про невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо про можливе порушення інтересів держави.

Позивач повідомив, що не заперечує щодо здійснення прокуратурою заходів державного впливу щодо вирішення даного питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дотримання прокурором порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави, оскільки позивач належним чином не здійснив захист інтересів територіальної громади в спірних правовідносинах, у зв`язку з чим у прокурора були обґрунтовані правові підстави для звернення з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог про витребування з незаконного володіння ФГ "Еко-Земля" у комунальну власність Жванецької сільської ради земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :03:002:0012, яка розташована за адресою: с.Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області., колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

До позовів про права на нерухоме майно у контексті частини третьої статті 16 ГПК України, відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, зокрема, віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України).

Зміст приписів ст.388 ЦК України свідчить, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

З вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як статті 387 так і статті 388 Цивільного кодексу України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем.

При цьому, належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який зважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України).

Вказаний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц.

Крім того, колегія суддів відзначає, що власник з дотриманням вимог ст.388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Визнання недійсним державного акта також не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого володіння (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16).

Враховуючи приписи ст. 387, 388 ЦК України, а також відомості з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з яких вбачається, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0012, як об`єкт нерухомого майна, на даний час перебуває у власності ФГ "Еко-Земля" (а.с.9 т.1), колегія суддів дійшла висновку, що прокурором обрано належний та ефективний спосіб захисту інтересів держави та обґрунтовано заявлено вимогу про витребування спірної земельної ділянки саме від відповідача ФГ "Еко-Земля", як останнього набувача майна.

Щодо правомірності та законності прийняття рішення 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області №21 від 29.08.2014 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність", а відтак законності набуття права власності на спірну земельну ділянку відповідачем, колегія суддів враховує наступне.

Суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності та територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно приписів ч.6 ст.118 ЗК України (у редакції чинній на час розгляду заяв фізичних осіб), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч.7, 8 ст.118 ЗК України).

Частина 9 ст.118 ЗК України передбачала, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Із правового аналізу приписів ст.118 ЗК України вбачається, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачав послідовність етапів, а саме:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 прийнято рішення 41 позачергової сесії Сокільської сільської ради №25 від 27.12.2013 року (а.с. 81, 86 т.1) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 2 га гр. ОСОБА_1 в межах населеного пункту с.Межигір, достовірність якого жодною стороною, в тому числі і прокурором, під сумнів не ставиться.

За заявою ОСОБА_1 (а.с.85 т.1) Приватним підприємством "Земля 2012" розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (а.с.82-95 т.1).

Судова колегія також відзначає, що вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 погоджений відділом Держземагенства у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області в порядку, передбаченому ст.186-1 ЗК України (а.с.92 т.1).

Поряд з цим, в матеріалах справи наявна належним чином завірена копія рішення Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014 (а.с.10 т.1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_1 як завершального етапу процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, визначеної ст.118 ЗК України.

Таким чином, аналіз норм законодавства, якими врегульовано процедуру отримання у власність земельної ділянки, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури, а також фізичної особи, яка зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність, що і було реалізовано ОСОБА_1 .

Щодо доводів прокурора про наявність порушеного кримінального провадження №0000034 за ч.1 ст. 366 КК України, колегія суддів зазначає, що відповідно ч.6 ст.75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, судова колегія відзначає, що прокурором не було надано в якості доказу будь-якого висновку судового експерта, отриманого в рамках кримінального провадження щодо підроблення підпису чи відбитку печатки на рішенні 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014, якій би давав підстави ставити під сумнів прийняті рішення на вказаній сесії.

Поряд з цим, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що стверджуючи про відсутність рішення 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014, прокурор повинен був пересвідчитися про відсутність кримінальної складової у діях осіб, підписи яких містяться у даному документі, на предмет його підроблення (фальсифікації). При цьому встановлений у кримінальному провадженні факт підробки офіційного документа виключав би необхідність визнання його незаконним чи скасування у господарському чи іншому провадженні, оскільки підроблений документ, по суті, є таким, що ніколи не видавався (не створювався), а суб`єкт його видачі не виражав волі, що закріплена в такому документі. Однак, прокурором не надано обвинувального вироку суду в кримінальному провадженні №0000034 за ч.1 ст. 366 КК України. При цьому, на думку суду апеляційної інстанції, вказані в рішенні 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014 дані можуть свідчити як про описки, так і про вчинення кримінальних правопорушень, а сама відсутність вказаного рішення сільської ради в архіві не може однозначно свідчити про те, що таке рішення взагалі не видавалося, оскільки прокурором не досліджувалось питання передання такого рішення до архіву у встановлені строки та належне його зберігання у архіві, що узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладеними в постанові від 01.11.2022 року у справі №138/794/18.

Отже, наявність порушеного кримінального провадження №0000034 за ч.1 ст. 366 КК України (а.с.36 т.1) як беззаперечного факту в підтвердження підроблення рішення 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014, з огляду на ст.61 Конституції України щодо презумпції невинуватості та ст.75,76 ГПК України щодо підстав для звільнення від доказування та належності доказів, недостатньо для доведення обставин недостовірності інформації, зазначеної у такому рішенні, оскільки відсутні докази судового розгляду кримінальної справи.

З клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи в межах розгляду даної справи жодна зі сторін, в тому числі і прокурор, ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції, також не звертались.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що прокурором не надано та матеріали справи не містять інших належних та допустимих доказів, в розумінні ст.76, 77 ГПК України, на підтвердження факту підтвердження підроблення рішення 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи наявні копії нотаріально засвідчених заяв свідків ОСОБА_6 як голови Сокільської сільської ради (а.с.163-164 т.1), ОСОБА_7 як секретаря Сокільської сільської ради (а.с.165-166 т.1), ОСОБА_9 як депутата Сокільської сільської ради (а.с.167-168 т.1), згідно яких останні підтверджують прийняття шляхом голосування місцевими депутатами на 46 сесії Сокільської сільської ради шостого скликання рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, рішення про затвердження такої документації та передачу земельної ділянки у власність громадянам, в тому числі ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені вище обставини, а також приймаючи до уваги те, що рішення Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014 в судовому порядку на час перегляду апеляційною інстанцією оскаржуваного рішення суду першої інстанції не скасоване, вказане рішення презюмуються законним, чинним та таким, що породжує відповідні правові наслідки, а відтак підтверджує факт затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та відповідно передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

При цьому, доводи прокурора щодо відсутності розгляду в протоколі №1 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради (а.с.22-23 т.1) питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_1 , а відтак і відсутність прийняття відповідного рішення ради, як на доказ незаконного вибуття з володіння територіальної громади поза її волею земельної ділянки, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції викладених вище, а відтак не приймаються до уваги судом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.2, 3 ст.86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічної правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 27.01.2022 у справі №917/996/20).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Враховуючи приписи ст.79, 86 ГПК України щодо вірогідності та оцінки доказів, приймаючи до уваги дотримання ОСОБА_1 процедури отримання у власність земельної ділянки згідно ст.118 ЗК України, яка передбачає певну етапність дій як фізичних осіб, так і відповідних суб`єктів земельно-правової процедури, зважаючи на факт відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів у підтвердження підроблення рішення Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014, в тому числі відсутність обвинувального вироку в межах кримінального провадження №0000034 за ч.1 ст. 366 КК України та висновку ескпертизи щодо підроблення підпису чи відтиску печатки рішення сесії, а також враховуючи заяви свідків про прийняття спірного рішення, суд апеляційної інстанції вважає встановленим факт прийняття рішення 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в протоколі №1 від 29.04.2014 питання №8 не є персоналізованим, а враховуючи чинність рішення 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014 не зумовлює висновку непогодження та незатвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ОСОБА_1 , а відтак не може бути підставою для витребування спірної земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірна земельна ділянка вибули з власності держави за наявності її волі, вираженої в діях уповноваженого органу, який в силу покладених на нього завдань розпоряджався землями на визначеній території та прийняв відповідне рішення №21 від 29.08.2014 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність, що унеможливлює застосування такого способу захисту як віндикаційний позов.

Однак, суд першої інстанції вищевказаного не врахував та як наслідок дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для витребування спірних земельних ділянок з незаконного володіння відповідача в порядку ст.388 ЦК України, з огляду на що судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позову про витребування земельних ділянок.

При цьому, колегія суддів відзначає, що наявність в матеріалах справи копій рішення сесії 6 скликання Сокільської сільської ради від 11.11.2010 №4 Про утворення постійних комісій та затвердження їх складу; рішення сесії 6 скликання Сокільської сільської ради від 11.11.2010 №5 Про затвердження Положення про постійні комісії сільської ради з додатком; рішення першої сесії 6 скликання Сокільської сільської ради від 11.11.2010 №6 Про затвердження регламенту роботи Сокільської сільської ради з додатком; розпорядження голови з основної діяльності Сокільської сілської ради від 27 серпня 2014 року №4 "про скликання 46-ї позачергової сесії VI скликання; протоколів засідань постійної комісії по агропромисловому комплексу, земельних питаннях, соціальному розвитку сіл і охороні навколишнього середовища з 24 грудня 2013 р. по 22 грудня 2014 р. (а.с. 202-211, 214-222 т.1) не спростовує вищевикладені висновки суду апеляційної інстанції.

Щодо застосування строку позовної давності у даній справі заявленого відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, враховуючи, що при розгляді даного спору судом апеляційної інстанції встановлено відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, заява про застосування строків позовної даності задоволенню не підлягає, а вказаний строк до спірних правовідносин не може бути застосований.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне відзначити, предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (ст.1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;

якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний та надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011, "Кривенький проти України" від 16.02.2017).

Водночас, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, ЄСПЛ загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (рішення та ухвали ЄСПЛ у справах "Раймондо проти Італії" від 22.02.1994, "Філліпс проти Сполученого Королівства" від 05.07.2001, "Аркурі та інші проти Італії" від 05.07.2001, "Ісмаїлов проти Російської Федерації" від 06.11.2008).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист право на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність та поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Отже, враховуючи встановлення факту законності прийняття Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність, а відтак вибуття спірної земельної ділянки з власності держави за наявності її волі, вираженої в діях уповноваженого органу, який в силу покладених на нього завдань розпоряджався землями, колегія суддів дійшла висновку про добросовісність набуття права власності на спірні земельні ділянки Фермерським господарством "Еко-Земля", а відтак суд апеляційної інстанції вважає, що задоволення позовних вимог у даній справі призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_1 на відповідній сесії не розглядалось, а також, що рішення Сокільської сільської ради №21 від 29.08.2014, яке було підставою для реєстрації права власності вказаною особою на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0012 сільською радою не приймалось, з огляду на що судом першої інстанції здійснено невірний висновок про задоволення позовної вимоги прокурора про витребування земельної ділянки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача Фермерського господарства "Еко-Земля" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22 скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Жванецької сільської ради до Фермерського господарства Еко-земля за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про витребування у комунальну власність Жванецької сільської ради земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер :03:002:0012, яка розташована за адресою: с. Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, відмовити.

Враховуючи приписи ст.129 ГПК України, колегією суддів, з підстав скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору.

При цьому, колегія суддів також враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.10.2022 у справі №923/199/21 відступила від висновків стосовно застосування норм ГПК України щодо розподілу судових витрат у справах за позовами прокурора в інтересах держави та зазначила, що у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справ, провадження в яких відкрито за позовом прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позиція цього органу щодо заявленого прокурором позову не є вирішальним критерієм, оскільки прокурор бере участь у розподілі судових витрат нарівні з іншими учасниками справи.

З огляду на викладене, прокурор, звертаючись з позовом в інтересах держави, є самостійним суб`єктом щодо реалізації своїх прав та виконання обов`язків, пов`язаних із розподілом судових витрат, а відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про покладення витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на Хмельницьку обласну прокуратуру.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Еко-Земля" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.04.2023 у справі №924/1020/22 скасувати та ухвалити нове рішення:

"У задоволенні позову Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Жванецької сільської ради до Фермерського господарства Еко-земля за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про витребування у комунальну власність Жванецької сільської ради земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер :03:002:0012, яка розташована за адресою: с. Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, відмовити."

3. Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури (м.Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) на користь Фермерського господарства "Еко-Земля" (32316, Хмельницька обл., м.Кам`янець-Подільський, вул.Пушкінська, буд.35, кв.47, ) - 3721,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Хмельницької області видати судовий наказ.

5. Справу №924/1020/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "18" серпня 2023 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.