ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.08.2023 Справа№ 914/2454/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., розглянувши матеріали

за позовом Щирецької селищної рада Львівського району Львівської області, селище міського типу Щирець, Львівська область

до відповідача-1 Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», місто Львів

до відповідача-2 Міністерства культури та інформаційної політики України, місто Київ

про 1) Визнання незаконним та скасування рішення.

2) Визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно будівлю.

3) Скасування державної реєстрації права власності держави Україна в особі Міністерства культури та туризму.

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Щирецької селищної рада Львівського району Львівської області до відповідача-1 Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», до відповідача-2 Міністерства культури та інформаційної політики України про 1) Визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Щирецької селищної ради від 27 березня 2008 року №383 «Про дозвіл на оформлення права власності на будівлю, що знаходиться в АДРЕСА_1 за державою Україна в особі Міністерства культури і туризму». 2) Визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно будівлю (музею Пам`яті жертв сталінських репресій) від 07.11.2008 серія САС № 070285, видане Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області на будівлю за адресою Львівська область Пустомитівський район, селище міського типу Щирець, вулиця Артилерійська, будинок 5. 3) Скасування державної реєстрації права власності держави Україна в особі Міністерства культури та туризму на будівлю (музею Пам`яті жертв сталінських репресій) загальною площею 84,5 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25332992.

Третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, позивач зазначив Львівську районну раду Львівської області.

Позивач скерував позов до Господарського суду Львівської області з посиланням на пункт 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що при зверненні з даним позовом до Господарського суду Львівської області позивачем порушено правила територіальної юрисдикції (підсудності).

При прийнятті ухвали суд виходить з наступного.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 Господарського процесуального кодексу України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 Господарського процесуального кодексу України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З наведених положень вказаної статті вбачається, що загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Водночас приписи статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Так, відповідно до частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Так, у даній справі відповідачем-2 є Міністерство культури та інформаційної політики України.

Суд відзначає, що у розумінні наведених норм процесуального права виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Виключна підсудність за змістом частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України визначає суд, яким має бути розглянуто справу. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 15.05.2018 у справі № 905/1566/17.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи імперативний характер положень частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України про застосування виключної підсудності щодо спорів, у яких відповідачем, зокрема, є центральний орган виконавчої влади, яким у даній справі виступає Міністерство культури та інформаційної політики України (відповідач-2), справа підлягає передачі за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Частиною 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на вищенаведене, відповідно до пункту 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України матеріали справи слід надіслати за підсудністю у Господарський суд міста Києва (01030, місто Київ, вулиця Б.Хмельницького, 44-в).

Керуючись статтями 27, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

Позовну заяву Щирецької селищної рада Львівського району Львівської області до відповідача-1 Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», до відповідача-2 Міністерства культури та інформаційної політики України про: 1) Визнання незаконним та скасування рішення. 2) Визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно будівлю. 3) Скасування державної реєстрації права власності держави Україна в особі Міністерства культури та туризму, передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва (01030, місто Київ, вулиця Б.Хмельницького, 44-в).

Ухвала набирає законної сили у порядку і строки передбачені статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у порядку і строки визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Ухвала складена та підписана 17.08.2023

Суддя Сухович Ю.О.