номер провадження справи 27/95/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 Справа № 908/706/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (03150 м. Київ, вул.Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (49038 Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ ВП 40081237)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК (69123 м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, 8-А, )

про стягнення 747 440 грн 26 коп.

за участю

представника позивача: Уткін О.Є., дов. № 895 від 07.12.2022

представник відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК 457 108 грн 38 коп. пені за порушення виконання зобов`язання, 174 850 грн 20 коп. штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів, 115 481 грн 68 коп. штрафу за неякісно виконані послуги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023, справу № 908/706/23 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 13.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/706/23, присвоєно справі номер провадження 27/95/23, розгляд справи по суті призначено на 10.04.2023.

Справа № 908/706/23 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.04.2023 відкладено розгляд справи на 10.05.2023.

10.05.2023 ухвалено судом в порядку статті 250 частина 6 ГПК України, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на 06.06.2023.

Ухвалою суду від 06.06.2023 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 10.07.2023.

Розгляд справи по суті розпочато в судому засіданні 10.07.2023.

Ухвалою суду від 10.07.2023 відкладаено розгляд справи по суті на 09.08.2023.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, за наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу - таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги, на підставах викладених у позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 457 108 грн 38 коп. пені за порушення виконання зобов`язання, 174 850 грн 20 коп. штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів, 115 481 грн 68 коп. штрафу за неякісно виконані послуги.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. 16.03.2023 відповідач сформував в системі «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд позов залишити без задоволення.

10.05.2023 представник відповідача надіслав на електронну адресу суду клопотання про проведення судового засідання без участі представника, проти позову заперечив.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, за відсутністю відповідача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

30.11.2021 між Акціонерним товариством Українська залізниця (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК (Виконавець) укладено Договір № ПР/П-21705/НЮ.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Виконавець зобов`язується на власний ризик, своїми силами, засобами та матеріалами надати послуги з модернізації колійної машини УНО-80 (заміна дизельного двигуна) згідно з обсягом послуг з модернізації колійної машини УНО-80 (Додаток 1) та переліком послуг з модернізації колійної машини УНО-80 (Додаток 2), а Замовник - прийняти та оплатити їх на умовах даного Договору.

Пунктом 3.1 Договорусторони визначили, що, вартість послуг по цьому договору визначається на підставі калькуляцій на надання послуг з модернізації колійної машини УНО-80 (з розшифруванням матеріальних витрат та витрат на оплату праці), яка є невід`ємною частиною даного Договору (Додаток № 3), та складає 2 497 860 грн 00 коп, у тому числі ПДВ 416 310 грн 00 коп.

Відповідно до п. 4.1 Договору строк надання послуг - протягом 60 календарних днів, від дня направлення Замовником письмової рознарядки, але не пізніше 29.12.2021, якщо письмова рознарядка направлена Замовником після 29.10.2021.

Згідно п.п. 4.2, 4.3 Договору передача Виконавцю колійної машини УНО-80 для модернізації, проводиться після подачі письмової рознарядки Замовником Виконавцю про готовність до початку надання послуг.

Передача колійної машини УНО-80 проводиться на території Замовника шляхом

підписання обома сторонами Акту приймання-передачі в ремонт.

Відповідно до п. 4.4 Договору колійна машина УНО-80 направляється на територію Виконавця для проведення ремонту та повертається на територію Замовника за рахунок та силами Виконавця.

Отже, колійна машина забиралась в ремонт за рахунок та силами відповідача.

Відповідно до п. 4.7 Договору надання Послуг проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності Замовника до отримання послуг.

Зі сторони Замовника рознарядка підписується з урахуванням вимог статуту Замовника щонайменше двома такими уповноваженими особами:

директор (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;

перший заступник директора (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;

заступник директора (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», згідно з розподілом обов`язків;

головний інженер (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до п.п. 4.12, 4.13 Договору після закінчення надання послуг Виконавець зобов`язується негайно повідомити про це Замовника та провести комісійне випробування модернізованої колійної машини УНО-80 за участю представників Замовника та Виконавця, результати якого оформлюються Протоколом випробувань. Усі виявлені недоліки (дефекти) у разі їх наявності зазначаються у вказаному Протоколі з рекомендаціями та термінами щодо їх усунення. Якщо Замовником виявлено недоліки у виконаних Виконавцем послуг з модернізації та надано на його адресу мотивовану відмову прийняття виконаних послуг з модернізації, Сторони складають двосторонній Акт виявлених недоліків з переліком необхідних доробок і строків їх усунення. Доробки здійснюються Виконавцем за власний рахунок і в термін, узгоджений з Замовником, але не пізніше 20 робочих днів з моменту одержання письмового повідомлення про це від Замовника.

Відповідно до п. 5.3 Договору виконавець зобов`язаний: забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим Договором. Забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установленим Розділом 2 цього Договору.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року (п. 13.1 Договору).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини є господарськими та врегульовані договором № ПР/П-21705/НЮ від 19.11.2021, який за змістом закріплених у ньому прав та обов`язків сторін є договором підряду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

08.12.2021 Замовник засобами електронної пошти на електронну адресу Виконавця направив письмову рознарядку за вих. № НГ/НЗІ-3-3/445 від 08.12.2021, яка була підписана заступником директора регіональної філії О.М. Віннічуком та головним інженером регіональної філії Ю.Г. Тищенко.

08.12.2021 Замовником Виконавцю надано письмовий дозвіл на надання послуг у строк - не пізніше 29.12.2021.

15.12.2021, Замовником та Виконавцем складено Акт № 1 на здавання в модернізацію ремонт.

05.12.2022 Виконавцем було проведено комісійне випробування модернізованої колійної машини УНО-80 за участю, у тому числі представників Замовника. За результатами випробувань було оформлено Протокол випробувань відремонтованої одиниці спеціального рухомого складу, де, зокрема, у пункті 1 вказано, що були виявлені недолійи, а саме не виконано заміну наступних вузлів та приладів:

Гідроциліндр підйому 2 шт.

Комплект проводки 79,5 м.

Гідронасос трьохпоточний 1 шт.

Циліндр навісного обладнання 10 шт.

Телескопічний циліндр 2 шт.

Гідроросподільник К8Е-10 2 шт.

Пневмовентиль 24 V 4 шт.

Комбінація приладів двигуна 1 шт.

Лічильник часу напрацювання 1 шт.

Вольтметр 1 шт.

Джойстік керування 2 шт.

Гальмівний циліндр 4 шт.

13. Манометр гідросистеми.

14. Циліндр запобіжного гальма 1 шт.

Скло кабіни 1 шт.

Спідометр 1 шт.

Гідромотор прямолінійний 1 шт.

Гідромотор повертання 1 шт.

Згідно з висновком комісії - виявлені недоліки усунути до 29.12.2022 (п. 3 Протоколу

випробувань відремонтованої одиниці спеціального рухомого складу).

05.12.2022 Замовником та Виконавцем складено Акт виявлених недоліків при прийманні колійної машини УНО-80 № 017 після виконання модернізації.

28.12.2022 Замовником та Виконавцем складено Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 56.

Оскільки послуги з модернізації колійної машини УНО-80 не були виконані в строк, передбачений Договором, тобто не пізніше 29.12.2021, Замовником Виконавцю нараховані: пеня за порушення строків виконання зобов`язання у розмірі 457 108 грн 38 коп., штраф за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів у розмірі 174 850 грн 20 коп. та штраф за неякісно виконані послуги у розмірі 115 481 грн 68 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 6.4 Договору за порушення строків виконання зобов`язання Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів Виконавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості та Замовник має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір, попередивши Виконавця у письмовій формі за 10 днів до дати розірвання.

Відповідно до п. 6.5 в разі неякісного виконання послуг, використання неякісних матеріалів, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% від вартості неякісного виконаних послуг, неякісних матеріалів та усуває недоліки за власний рахунок в термін, узгоджений Замовником в порядку, передбаченому п. 2.10 договору вартості та Замовник має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір, попередивши Виконавця.

Період прострочення складає з 30.12.2021 по 30.06.2022.

За прострочення виконання вартості послуг на суму 2 497 860 грн 00 коп. понад 30 днів позивач нарахував штраф у розмірі 7%, що склало 174 850 грн 20 коп., штраф за неякісно виконані послуги позивач нарахував 115 481 грн 68 коп. та 457 108 грн 38 коп. пені.

За прострочення виконання послуг по актам позивач розрахував пеню в розмірі 457 108 грн 38 коп. за загальний період з 30.12.2021 по 30.06.2022.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає що він є правильним.

Вирішуючи питання щодо стягнення нарахованої відповідачу пені суд, з огляду на обставини справи, враховує положення ст. 233 ГК України, за якими у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено пеню, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності та з дотриманням принципів розумності, справедливості та пропорційності.

За змістом зазначених норм, які суд вважає за можливе застосувати під час розгляду питання щодо можливості зменшення нарахованих відповідачу штрафу та пені, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми неустойки пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, які регулюють можливість зменшення судом нарахованих штрафних санкцій, а саме: статті 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19 від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20.

Позивач і відповідач у спірних правовідносинах беруть участь як господарюючі суб`єкти та, відповідно, несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Зменшення заявлених санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань передбачених ст. 230 ЦК України санкцій за порушення грошового зобов`язання є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань.

Також слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно із вимогами статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В той же час, відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

До прикладу, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Як встановлено судом, компенсаційний характер невиконання відповідачем зобов`язань за договором № ПР/П-21705/НЮ від 30.11.2021 позивачем забезпечено вимогами про стягнення з відповідача 457 108 грн 38 коп. пені за порушення виконання зобов`язання, 174 850 грн 20 коп. штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів, 115 481 грн 68 коп. штрафу за неякісно виконані послуги.

Водночас, позивачем не доводиться наявність в нього будь-яких матеріальних збитків, пов`язаних з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання.

З врахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України завдання йому збитків діями відповідача, а дії останнього можуть свідчити про наміри належного виконання зобов`язання за договором.

Крім того, пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може; окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує штраф за неякісно виконані послуги та штраф за прострочення виконання зобовязання, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

З огляду на наведене, враховуючи наявність у відповідача сертифіката № 2300-23-0092 від 10.01.2023., виданого Запорізькою торгово-промисловою палатою про форс-мажорні обставини за договором № ПР/П-21705/НЮ від 30.11.2021, введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено станом і на 09.08.2023, враховуючи те, що умови договору були виконані відповідачем повністю і позивач не надав доказів понесення у зв`язку з простроченням відповідача збитків, а розмір пред`явлених до стягнення штрафних санкцій є значним, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за справедливе, пропорційне і таке, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшити розмір пені, штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів та штрафу за неякісно виконані послуги на 30 % від нарахованої суми та стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені, штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів та штрафу за неякісно виконані послуги позивачу слід відмовити.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 319 975 грн 87 коп. пені, 122 395 грн 14 коп. штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 20 днів, 80 837 грн 18 коп. штрафу за неякісно виконані послуги.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на суд, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бурдов проти Росії).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця підлягають задоволенню частково, в зв`язку зі зменшенням судом суми пені та штрафів.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК (69123 м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, 8-А, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03150 м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (49038 Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ ВП 40081237) 319 975 (триста дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 87 коп., 122 395 (сто двадцять дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн 14 коп. штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів, 80 837 (вісімдесят тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 18 коп. штрафу за неякісно виконані роботи, 11 211 (одинадцять тисяч двісті одинадцять) грн. 40 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення оформлено та підписано 21.08.2023.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.