ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

14 серпня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/43/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколов С.І.,

Разюк Г.П.,

розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення процесуального строку на її подання Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 07 квітня 2023 року (повний текст складено 12.04.2023)

у справі №915/43/22

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця

в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

до відповідача: Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/43/22 (Ржепецький В.О.) позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця задоволено.

23.06.2023 на вказане рішення до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області у справі №915/43/22 від 07.04.2023 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом заявлене клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення.

В обґрунтування вказаного клопотання апелянт зазначає, що до суду апеляційної інстанції Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся вдруге. Попереднє звернення відповідача до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/43/22 було здійснено вчасно. Однак, у зв`язку з несплатою судового збору первісну апеляційну скаргу відповідача було повернуто без розгляду, що на думку апелянта, є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 23.06.2023, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Ярош А.І., Діброви Г.І.

Оскільки на момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/43/22 в Південно-західному апеляційному господарському суді були відсутні, ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.06.2023 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження у справі №915/43/22 відкладено до надходження до суду апеляційної інстанції матеріалів даної справи з Господарського суду Миколаївської області; доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/43/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

03.07.2023 матеріали справи №915/43/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що суддя зі складу колегії суддів, яка не є суддею-доповідачем Діброва Г.І. з 07.08.2023 по 11.08.2023 відповідно до наказу голови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 №148-в та суддя Ярош А.І. з 27.07.2023 по 11.08.2023 відповідно до наказу голови Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2023 №135-в перебувають у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 08.08.2023, апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/43/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Савицький Я.Ф. (головуючий суддя), судді Разюк Г.П., Колоколов С.І.

Дослідивши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та перевіривши матеріали справи №915/43/22, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подана до Південно-західного апеляційного господарського суду повторно.

При подачі вказаної апеляційної скарги в перший раз, остання, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023, була залишена без руху як така, що не відповідала вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами: відсутність доказів сплати судового збору у розмірі 3 405,00 грн., відсутність доказів щодо повноважень на представництво апелянта, відсутність доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками на адресу позивача.

Крім того, вказаною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апелянту було встановлено строк на усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги - 10 днів з дня вручення копії наведеної ухвали.

26.05.2023 від апелянта до суду апеляційної інстанції надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої скаржником додано: платіжну інструкцію від 24.05.2023 №2423 на суму 3 405,00 грн. у якості доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги; копію опису вкладення поштового відправлення від 24.05.2023 на ім`я АТ «Укрзалізниця», відповідно до якого апеляційна скарга була направлена на адресу: вул. Єжі Гедройця,5, м. Київ, 03682; витяг з наказу Міністерства оборони України від 03.04.2023 №317 щодо призначення ЧЕРВЯКОВА Олександра Миколайовича начальником Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Однак, дослідивши вказане клопотання, судова колегія встановила, що воно подано представником апелянта ГОЛУБАШЕНКО Тарасом Олександровичем, якому начальником Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки було видане електронне доручення (як довіреність), яке в свою чергу, у розумінні ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, підтверджує повноваження лише представника, а не у порядку самопредставництва. При цьому, представником в суді апеляційної інстанції може бути лише адвокат. Водночас, до клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги представником апелянта не було надано доказів, що ГОЛУБАШЕНКО Т.О. є адвокатом. Також до клопотання не було надано і доказів на підтвердження самопредставництва ГОЛУБАШЕНКО Т.О., що стало підставою для висновку суду про те, що клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги не можна вважати підписаним особою, яка має право його підписувати (аналогічна правова позиці викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 №908/592/19).

Крім того, судовий збір за подання апеляційної скарги був сплачений на неправильні реквізити (розрахунковий рахунок отримувача, що зазначений апелянтом у платіжній інструкції від 24.05.2023 №2423 не належить Південно-західному апеляційному господарському суду).

Також, судовою колегією встановлено, що апелянтом не було виконано вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 17.05.2023 про залишення апеляційної скарги без руху апелянту в частині направлення апеляційної скарги з доданими до неї документами на адресу Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, оскільки позивачем у справі є АТ Українська залізниця саме в особі вказаної філії (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ).

Врахувавши, що ухвала суду від 17.05.2023 про залишення апеляційної скарги без руху була вручена Миколаївському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки 24.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного у матеріалах справи, колегія суддів визначилась, що останнім днем строку для виправлення відповідних недоліків, згідно зі вказаною вище ухвалою, було 05.06.2023 (з урахуванням вихідних днів).

Проте, станом на 13.06.2023, як наведено вище, апелянтом вказані в ухвалі недоліки апеляційної скарги не були усунені.

Тому, ухвалою суду апеляційної інстанції від 13.06.2023, у зв`язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги як у визначений судом строк, так і протягом розумного строку, остання була повернута Миколаївському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.

Як зазначалось вище, подаючи до суду апеляційну скаргу вдруге, апелянт вважає, що повернення судом попередньої апеляційної скарги слід вважати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/43/22.

Судова колегія критично ставиться до вказаного твердження апелянта, з огляду на наступне.

Слід зазначити, що якість судового процесу залежить не лише від роботи судової системи, але й від поведінки учасників процесу та їх представників.

У зв`язку з чим, колегія суддів наголошує на тому, що особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, повідомлення інших учасників справи про звернення до суду апеляційної інстанції та підтвердження повноважень апелянта.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989р. у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Судова колегія зауважує, що виходячи з приписів ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", порядок застосування та користування встановленими правами на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження рішення суду регламентується відповідними процесуальними нормами, в даному випадку - нормами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

За положеннями ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на положення статті 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку. Разом з цим, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також характер процесуальної поведінки скаржника щодо виконання своїх обов`язків (аналогічна позиція застосована Верховним Судом у постанові від 22.07.2021 у справі №640/18290/19, касаційне провадження №К/9901/35880/20).

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенцї про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Відповідно до практики Суду держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справах "Делкурт проти Бельгії", "Пелевін проти України"). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення у справах "Мельник проти України", "Мушта проти України").

З огляду на вищевказане, необхідно зазначити, що повернення попередньої апеляційної скарги з підстав не усунення недоліків, які стали підставою для залишення її без руху, зумовлено суб`єктивною поведінкою учасника процесу, залежало виключно від його волевиявлення і не може визнаватись об`єктивною та непереборною обставиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки не свідчить про неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги, щодо наявності поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку із поверненням попередньої апеляційної скарги відповідача судом апеляційної інстанції.

При цьому, судова колегія наголошує, що процесуальний строк з 17.05.2023 (перша ухвала апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) по 13.06.2023 (ухвала про повернення відповідної апеляційної скарги) був пропущений відповідачем виключно через несплату апелянтом суми судового збору, ненадання доказів щодо повноважень підписанта апеляційної скарги, ненадання доказів про надіслання апеляційної скарги позивачу у справі №915/43/22, що в свою чергу, залежало не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, яка подала апеляційну скаргу, могла і повинна була уникнути при поданні апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції зазначає про неповажність підстав, наведених скаржником для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки повернення поданої раніше апеляційної скарги із підстав не усунення вищевказаних недоліків, тобто - належного оформлення документів, які вимагаються процесуальним законодавством при зверненні до суду, не може бути визнано об`єктивними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі причини є суто суб`єктивними і свідчать виключно про неналежні дії/бездіяльність скаржника щодо оформлення та направлення документів до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №189/1180/19 (2-а/189/150/19, в якій Верховний Суд погодився із судом апеляційної інстанції у тому, що факт попереднього звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк не є підставою для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь в справі права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою, не звільняє таку особу від дотримання установленого законом строку на подання апеляційної скарги. Подання первинної апеляційної скарги в установлений законом строк не передбачає зупинення строку на апеляційне оскарження для скаржника і можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на апеляційне оскарження.

Отже, невиконання вимог Господарського процесуального кодексу України щодо належного подання апеляційної скарги, не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення законодавства, колегія суддів зазначає, що лише прохання апелянта поновити відповідний строк, з посиланням на повернення первісної апеляційної скарги судом, не є належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

З урахуванням вказаного, судова колегія вважає, що в обґрунтування підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження, апелянтом не зазначено обставин, які можуть бути віднесені судом до особливих чи непереборних обставин, що зумовили значний пропуск встановленого строку на апеляційне оскарження.

Згідно з ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених ст. 258 Господарського процесуального кодексу, застосовуються положення ст. 174 Господарського процесуального кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що вказані в апеляційній скарзі підстави поновлення строку на подання апеляційної скарги визнані судом неповажними, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/43/22 залишити без руху.

2. Встановити Миколаївському обласному територіального центру комплектування та соціальної підтримки строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду вмотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/43/22, із зазначенням іншіх обставин та наданням доказів в обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити Миколаївському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк