ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" серпня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/1902/23

Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліннік І.А.

за участю представників сторін;

від позивача: адвокат Піун С.П.

від відповідача: Малишенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1902/23

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (буд. 6, вул. Богдана Хмельницького, м. Київ, 01601)

до відповідача: Виробничого управління житлово-комунального господарства ст. Усатово Нерубайської сільської ради (селище Усатове, Біляївський р-н, Одеська обл., 67665)

про стягнення 1 415 836,50 грн

ВСТАНОВИВ

1. Суть спору.

1.1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Виробничого управління житлово-комунального господарства ст. Усатово Нерубайської сільської ради (надалі - ВУ ЖКГ ст. Усатово) про стягнення боргу у загальній сумі 1 415 836,50 грн, у тому числі: основний борг у сумі 997 621,81 грн, 3% річних у сумі 57 503,43 грн, інфляційних втрат у сумі 360 711,26 грн, а також суми сплаченого судового збору в розмірі 21 237,55 грн.

2. Позиція учасників справи

2.1. Аргументи Позивача

2.1.1. Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором №20/21-4309-ТЕ-23 постачання природного газу від 13.10.2020 щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу за період з листопада 2020 по березень 2021 включно.

2.1.2. Так, Позивач зазначає, що на виконання умов договору, він передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1 730 837,24 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу в кількості 217,58200 тис м3, проте оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 договору.

2.1.3. За ствердженням Позивача, сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за договором складає 997 621,81 грн.

2.1.4. Як вказує Позивач сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за його розрахунком складає 360 711,26 грн. та загальний розмір 3% річних від суми основного боргу 57 503,43 грн.

2.2. Аргументи Відповідача

2.2.1.Відповідач відзив на позов суду не надав.

2.2.2. Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

3.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 позовна заява (вх.№ 1967/23) була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

3.2 Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2023 позовна заява (вх.№ №1967/23/23 від 08.05.2023) прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене об 11:20 01.06.2023.

3.3. На електронну адресу суду від Позивача 23.05.2023 надійшла підписана КЕП заява (вх. № 16956/23), в якої Позивач просив суд провести судове засідання, призначене на 01.06.2023 та всі наступні в режимі відеоконференції по за межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

3.4. Суд розглянув заяву Позивача (п.3.3. рішення), ухвалою від 26.05.2023 її задовольнив.

3.5. Від Відповідача на електронну адресу суду 25.05.2023 надійшло підписане КЕП повідомлення (вх. № 17372/23) про відсутність у Відповідача можливості взяти участь у засіданні суду із застуванням засобів відеоконференцзв`язку.

3.6. В підготовчому засіданні 01.06.2023 судом була проголошена перерва до 11:00 год 15.062023 про що була постановлена протокольна ухвала.

3.7. Від Відповідача на електронну адресу суду 09.06.2023 надійшла підписана КЕП заява (вх. № 19105/23) із додатковими матеріалами, в якій він просить суд реструктурувати основний борг на 36 місяців та розглянути питання про скасування штрафних санкцій та пені. Заява та додані до неї матеріали долучені судом до матеріалів справи.

3.8. Від Позивача на електронну адресу суду 14.06.2023 надійшли підписані КЕП заперечення проти заяви Відповідача (п.3.7. рішення), які судом долучені до матеріалів справи.

3.9. В підготовчому засіданні 15.06.2023 після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, судом була постановлена протокольна ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 10:40 год 04.07.2023.

3.10. Від Відповідача на електронну адресу суду 30.06.2023 надійшла підписана КЕП заява (вх. № 21840/23) про відкладення судового засідання у зв`язку із зверненням до Позивача для надання актів звіряння на 2021-2023 для проведення процедури врегулювання заборгованості шляхом її реструктуризації (із наданням доказів такого звернення), яка судом долучена до матеріалів справи.

3.11. В судовому засіданні 04.07.2023 із урахуванням думки учасників справи, з метою надання сторонам можливості вирішити спір мирним шляхом, судом була постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви в засіданні до 12:00 03.08.2023.

3.12. Під час розгляду справи по суті учасники справи виступили із вступними промовами, судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи.

3.13. Позивач у судових дебатах заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити повністю.

3.14. Відповідач у вступній промові позовні вимоги визнав повністю, зазначивши що ним вживаються всі можливі заходи для оформлення реструктуризації боргу.

3.15. В процесі розгляду справи всі подані учасниками справи клопотання (заяви) були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань.

3.16. Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи та їм надана відповідна оцінка.

3.17. В судовому засіданні, 03.08.2023 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті і після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України, була проголошена підписана вступна та резолютивна частини рішення.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом

4.1. 13.10.2020 між АТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та ВУ ЖКГ ст. Усатово (споживач) укладено договір постачання природного газу № 20/21-4309-ТЕ-23, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

4.2. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2 договору).

4.3. Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник передає споживачу у жовтні 2020 - квітні 2021 замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 250 000 м3.

4.4. Пунктом 3.8 договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі.

4.5. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений постачальником до свого Реєстру, з урахуванням положень пункту 3.3. даного договору.

4.6. В акті приймання-передачі природного газу ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період (розміщується на офіційному веб-сайті постачальника), також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 цього договору).

4.7. За умовами пункту 3.9. договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом: копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем (п.п.3.9.1. договору); інформацію за підписом уповноваженої особи споживача стосовно обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до Реєстру споживачів постачальника (відповідно до пункту 3.8. цього договору), з розбивкою цих обсягів природного газу, за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газ в розрахунковому періоді (п.п.3.9.2. договору); підписані споживачем два примірника акту приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням пункту 3.8. цього договору, його фактична ціна і вартість (п.п.3.9.3. договору).

4.8. Відповідно до пункту 3.10. договору постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою.

4.9. Згідно з пунктом 3.11. договору споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.

4.10. У пункті 4.2. договору визначено, що ціна за 1000м3 природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.

4.11. Згідно з пункту 5.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

4.12. У відповідності до п. 5.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконанням; 2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.

4.13. Відповідно до п. 7.2. договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 5.1., 5.6. договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

4.14. Згідно з п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків, становить 5 років.

4.15. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2021 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1. договору).

4.16. В подальшому, 23.11.2020, 22.12.2020, 29.01.2021, 26.02.2021 та 26.03.2021 між сторонами укладались додаткові угоди до договору №20/21-4309-ТЕ-23 постачання природного газу від 13.09.2020, згідно яких сторони вносили зміни до договору, зокрема, в частині обсягів поставки газу та його вартості.

4.17. На виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу у період з листопада 2020 по березень 2021 природний газ на загальну суму 1 730 837,24 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 30.11.2020 на суму 152 117,00 грн, від 31.12.2020 на суму 393 124.43 грн, від 31.01.2021 на суму 451 971,00 грн, від 28.02.2021 на суму 387 059,48 грн та від 31.03.2021 на суму 346 565,33 грн.

4.18. Вказані акти підписані сторонами без будь-яких зауважень.

4.19. На виконання умов договору Відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ на суму 733 215,43 грн, що вбачається з виписок банку по рахунку Позивача, які додані в електронному вигляді на оптичному диску та завірені ЕЦП, однак, зобов`язання щодо своєчасного та повного розрахунку за поставлений позивачем у спірний період природний газ відповідачем не виконано.

4.20. Порушення Відповідачем умов договору постачання природного газу в частині своєчасної оплати за газ зумовило звернення Позивача до Господарського суду із відповідним позовом.

5. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

5.2. Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

5.3. Пунктом 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 ЦК України.

5.4. Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.5. Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

5.6. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

5.7. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

5.8. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

5.9. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.10. Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

5.11. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

5.12. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.13. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5.14. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.15. Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

5.16. Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

5.17. Згідно ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу": оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

5.18. Згідно з частинами 1, 3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

5.19. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу", споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

6.1. Як зазначено в Конституції України - кожному гарантується право на судовий захист (ст. 55 Конституції).

6.2. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

6.3. Відповідно до частини першої ст. 4 ГПК України право на звернення до Господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

6.4. Частиною першою ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

6.5. Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист особа, звертаючись до суду, вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право чи охоронюваний інтерес та його спосіб захисту.

6.6. Отже, Суд зазначає, що позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет позову та підстава позову.

6.7. Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

6.8. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права Позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими Позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

6.9. Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

6.10. Згідно з ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

6.11. Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

6.12. У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

6.13. Як встановлено судом, правовідносини між АТ "НК "Нафтогаз України", як постачальником, та ВУ ЖКГ ст. Усатово, як споживачем, виникли на підставі укладеного між ними 13.10.2020 Договору №20/21-4309-ТЕ-23 постачання природного газу.

6.14. Факт постачання Позивачем Відповідачу у період з листопада 2020 по березень 2021 природного газу на загальну суму 1 730 837,24 грн, підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу: від 30.11.2020 на суму 152 117,00 грн, від 31.12.2020 на суму 393 124.43 грн, від 31.01.2021 на суму 451 971,00 грн, від 28.02.2021 на суму 387 059,48 грн та від 31.03.2021 на суму 346 565,33 грн. Вказані акти підписані сторонами без будь-яких зауважень.

6.15. Також судом встановлено, а сторонами не заперечується, що на виконання умов договору Відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений природний газ на суму 733 215,43 грн.

6.16. Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань зі своєчасно сплати вартості спожитого у листопаді 2020 березні 2021 природного газу, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, на переконання суду, вимоги по сплаті основного боргу у розмірі 57586,82 грн. підлягають задоволенню.

6.17. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

6.18. У зв`язку із несвоєчасним роозрахунком Відповідача, Позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 3964,40 грн. та інфляційні втрати у розмірі 23106,67 грн.

6.19. Суд, переривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат Позивача, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення - правомірними.

6.20. Як зазначено у п.4 ст. 191 ГПК України Відповідач має право визнати позов.

6.21. Під час розгляду справи по суті Відповідач визнав позов, про що зазначено у протоколі судового засідання від 03.08.2023. При цьому судом встановлено, що визнання позову жодним чином не суперечить законодавству україни, не проушує права чи інтереси інших осіб.

6.22. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, №303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

6.23. Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

6.24. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

6.25. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

6.26. Підсумовуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 997 621,81 грн основного боргу, 57 503,43 грн 3 % річних, 360 711,26 грн інфляційних втрат є доведеними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

6.27. Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 233, 237 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Виробничого управління житлово-комунального господарства ст. Усатово Нерубайської сільської ради (селище Усатове, Біляївський р-н, Одеська обл., 67665, код 30728159) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (буд. 6, вул. Богдана Хмельницького, м. Київ, 01601, код 20077720) суму основної заборгованості в сумі 997 621 (дев`ятсот дев`яносто сім тисяч шістсот двадцять одна) грн 81 коп, 3% річних в сумі 57 503 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот три) грн 43 коп, інфляційні втрати в сумі 360 711 (триста шістдесят тисяч сімсот одинадцять) грн 26 коп та судовий збір в розмірі 21 237 (двадцять одна тисяча двісті тридцять сім) грн 55 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 14 серпня 2023 р.

Суддя О.В. Цісельський