ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/621/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (вул. Центральна, буд. 22, Верхів, Острозький район, Рівненська область, 35825, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОККО УКРАЇНА" (вул. Курчатова, 1, м. Рівне, 33018, ) про стягнення 279 131 грн 48 коп.

представники сторін у судове засідання не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОККО УКРАЇНА" про стягнення 279 131,48 грн (з яких - 106 011,81 грн - основний борг, 112 388,12 грн - пеня, 51 186,74 грн - інфляційні втрати, 9 544,81 грн - 3 % річних).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем зобов`язань по Договору поставки № 27/05-2019 від 27.05.2019.

Ухвалою від 03.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/621/23, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 01.08.2023.

01.08.2023 судом встановлено, що представники сторін у судове засідання не з`явились.

Разом з тим, вирішення спору у судовому засіданні 01.08.2023 неможливе зважаючи на те, що строк на подання відзиву спливає 03.08.2023, а дана заява по суті спору не надійшла до суду, тому ухвалою від 01.08.2023, з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме змагальності та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, з метою забезпечення надання можливості учасникам провадження у справі скористатися правами та обов`язками, передбаченими ГПК України, господарський суд відкладення розгляд справи на 15.08.2023.

15.08.2023 судом встановлено, що представники сторін у судове засідання не з`явились.

На адресу відповідача (вул. Курчатова, 1, м. Рівне, 33018) було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, однак поштове відправлення за трек-номером 048, повернулось до суду з відміткою "За закінченням терміну зберігання".

За змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Інформація про зміну адреси місця знаходження відповідача чи адреси, на яку йому слід направляти повідомлення щодо розгляду його справи, до суду не надходила.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою про відкриття провадження у справі для відповідача є "за закінченням терміну зберігання", відтак суд дійшов висновку, що в розумінні вимог ГПК України вказана ухвала вважається врученою відповідачу 19.07.2023 належним чином.

На адресу відповідача було направлено ухвалу від 01.08.2023, однак поштове відправлення також, повернулось до суду з відміткою "За закінченням терміну зберігання".

Оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою про відкладення розгляду справи для відповідача є "за закінченням терміну зберігання", відтак суд дійшов висновку, що в розумінні вимог ГПК України вказана ухвала вважається врученою відповідачу 12.08.2023 належним чином.

Позивач належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судових засідань 01.08.2023 і 15.08.2023, що підтверджується довідками про доставку електронного листа з примірником ухвали від 03.07.2023 і 01.08.2023 позивачу до його електронного кабінету, зареєстрованого у системі "Електронний суд".

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 за № 1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

15.08.2023 ТОВ "ІДЕК-2006" через відділ канцелярії і документального забезпечення подало заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Згідно з ч.3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представників сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

27.05.2019 між ТОВ "ІДЕК-2006", як постачальником, та ТОВ "ЙОККО", як покупцем, було укладено Договір поставки №27/05-2019, згідно умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця паливні палети з відходів рослинного походження, пресовані, циліндричної форми (діаметр 10 мм) в биг-бегах (Код УКТ ЗЕД 1404 90 00), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Загальна сума Договору визначається сукупною вартістю всіх поставлених партій Товару відповідно до підписаних сторонами додатків (п.2.2. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору, постачальник здійснює постачання товару покупцю партіями. Поставка партії товару здійснюється на підставі замовлення покупця. Орієнтовна кількість товару (партії товару): 22 (двадцять дві) тони.

Згідно із п.3.3 п. 3 Договору, постачання товару здійснюється на умовах Франко-склад постачальника (с. Верхів, Острозький р-н, Рівненська обл..) з завантаженням на автотранспорт покупця.

На кожну окрему поставлену партію товару складається видаткова накладна (п.3.7. розділу 3 Договору).

Згідно із п.п.5.1.,5.3 і 5.5. Договору, сплата за товар провадиться безготівковим розрахунком, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Оплата за товар покупцем здійснюється у розмірі 100% вартості отриманої партії товару протягом 14-ти робочих днів з моменту отримання рахунка-фактури. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний банківський рахунок постачальника.

Відповідно до п.6.11 Договору, у випадку порушення Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, вони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Пунктом 6.1 Договору, сторони передбачили відповідальність покупця за затримку оплати, а саме: у випадку затримки оплати товару від строків, зазначених у п.5.3. цього Договору, покупець зобов`язаний оплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки ПБУ. що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.6.4. Договору, сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності по стягненню штрафних санкцій з покупця становить 5 років. Крім цього, сторони, відповідно до п.6 ст. 232 ЦК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань покупцем за даним Договором, здійснюється протягом 5 років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

27.05.2019 сторони підписали Додаток (специфікацію) №1 до Договору поставки №27 05-2019, згідно якого кількість товару для поставки склала 22,240 тон, загальною вартістю 53 376,00 грн (з ПДВ), строк поставки - до 31.05.2019.

06.06.2019 сторони підписали Додаток (специфікацію) №2 до Договору поставки №27 05-2019, згідно якого кількість товару для поставки склала 44,860 тон, загальною вартістю 92 635,81 грн (з ПДВ), строк поставки 22,280 тони до 07.06.2019, ще 22,280 тони до 23.06.2019.

ТОВ "ІДЕК-2006", як постачальником, та ТОВ "ЙОККО", як покупцем, було укладено Договір поставки №27/05-2019, згідно умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця паливні палети з відходів рослинного походження, пресовані, циліндричної форми (діаметр 10 мм) в биг-бегах (Код УКТ ЗЕД 1404 90 00), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

ТОВ "ІДЕК-2006" поставило ТОВ "ЙОККО" паливні палети з відходів рослинного походження у кількості 67,1 тонн на загальну суму 146 011,81 грн., що підтверджується видатковими накладними: - №РН-0000035 від 27.05.2019 на 53 376,00 грн; - №РН-000041 від 06.06.2019 на 46 008,11 грн; - №РН-0000045 від 22.06.2019 46 627,70 грн.

Видаткові накладні підписані сторонами та скріплені їх печатками, що підтверджує дійсність операцій поставки в частині строку, к-ті і вартості товару, відображені у них.

Також, ТОВ "ІДЕК-2006" виставило ТОВ "ЙОККО Україна" рахунки-фактури на оплату вартості товару: 27.05.2019 - №СФ-0000078 на оплату товару на 53 376,00 грн; 06.06.2019 - №СФ-000082 на оплату товару на 46 008,11 грн; 22.06.2019 - №СФ-0000089 на оплату товару на 46 627,70 грн.

19.06.2019 ТОВ "ЙОККО Україна", згідно рахунку-фактури №СФ-0000078 від 27.05.2019 перерахувало на користь ТОВ "ІДЕК-2006" 40 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 19.06 2019 до 19.06.2019.

Як встановлено судом, 24.04.2023 ТОВ "ІДЕК-2006" направлено на адресу ТОВ "ЙОККО Україна" вимогу №19/04-23-2 від 19.04.2023 про сплату боргу у розмірі 272 023,12 грн (106 011,81 ГРН основного боргу, і 105 127,04 грн пені, 9 543,63 грн 3% річних і 51 343,64 грн інфляційних втрат). Проте, дана вимога, отримана відповідачем 05.05.2023 (повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення за трек номером №375) залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку з тим, що досудове врегулювання спору не вдалося можливим, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав на вчасну оплату поставки товару за Договором №27/05-2019 від 27.05.2019.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що сторони обумовили між собою строки оплати поставленого товару - протягом 14-ти робочих днів з моменту отримання рахунка-фактури. Таким чином, обов`язок оплатити здійснені ТОВ "ІДЕК-2006" поставки виник у ТОВ "ЙОККО Україна" з моменту отримання рахунків-фактур і тривав до:

- за поставкою згідно видаткової накладної №РН-0000035 від 27.05.2019 14.06.2019;

- за поставкою згідно видаткової накладної №РН-000041 від 06.06.2019 26.06.2019;

- за поставкою згідно видаткової накладної №РН-0000045 від 22.06.2019 11.07.2019.

Натомість, відповідач прострочив зобов`язання, сплативши лише 40 000,00 грн по поставці від 27.05.2019, а тому заборгованість ТОВ "ЙОККО Україна" за Договором поставки №27/05-2019 від 27.05.2019 становить 106 011,81 грн.

У зв`язку з тим, що відповідачем у справі не проведено повної оплати поставок у передбачений Договором поставки №27/05-2019 термін, відтак із 17.06.2019 (видаткова накладна №РН-0000035), 27.06.2019 (видаткова накладна №РН-000041), 12.07.2019 (видаткова накладна №РН-0000045) ТОВ "ЙОККО Україна" є таким, що прострочило виконання зобов`язань за даною угодою.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в порушення вимог ЦК України та ГК України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлені товари своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу у розмірі 106 011,81 грн, яка підлягає до стягнення.

За змістом ч.1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст. 546, ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається із ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З аналізу чинних норм законодавства вбачається, що неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч.1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч.2 ст. 547 ЦКУ). Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч.1 ст. 231 ГКУ законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/4156/18 від 10.12.2019 зазначає, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визнання у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду порушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Сторони, у п.6.1 Договору погодили відповідальність покупця за затримку оплати, а саме: у випадку затримки оплати товару від строків, зазначених у п.5.3. цього Договору, покупець зобов`язаний оплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки ПБУ. що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Відповідно до п.6.4. Договору, сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності по стягненню штрафних санкцій з покупця становить 5 років. Крім цього, сторони, відповідно до п.6 ст. 232 ЦК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань покупцем за даним Договором, здійснюється протягом 5 років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунки пені, долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні є арифметично вірними, а обґрунтований розмір стягнення з відповідача становить 112 388,12 грн:

- пені за поставкою згідно видаткової накладної №РН-0000035 від 27.05.2019 становить 14 377,25 грн (за період з 07.06.2019 07.06.2023);

- пені за поставкою згідно видаткової накладної №РН-000041 від 06.06.2019 становить 49 010,69 грн (за період з 17.06.2019 07.06.2023);

- пені за поставкою згідно видаткової накладної №РН-0000045 від 22.06.2019 становить 49 000,18 грн (за період з 12.07.2019 07.06.2023).

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч.2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму "інфляційних втрат" як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Судом перевірено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні є арифметично вірними, а обґрунтований розмір стягнення з відповідача становить:

- 3% річних за поставкою згідно видаткової накладної №РН-0000035 від 27.05.2019 становить 801,94 грн (за період з 07.06.2019 07.06.2023);

- інфляційні втрати за поставкою згідно видаткової накладної №РН-0000035 від 27.05.2019 становлять 3 906,27 грн (за період червень 2020 квітень 2023);

- 3% річних за поставкою згідно видаткової накладної №РН-000041 від 06.06.2019 становить 2 796,15 грн (за період з 07.06.2019 07.06.2023);

- інфляційні втрати за поставкою згідно видаткової накладної №РН-000041 від 06.06.2019 становлять 15 278,77 грн (за період червень 2020 квітень 2023);

- 3% річних за поставкою згідно видаткової накладної №РН-0000045 від 22.06.2019 становить 2 929,62 грн (за період з 07.06.2019 07.06.2023);

- інфляційні втрати за поставкою згідно видаткової накладної №РН-0000045 від 22.06.2019 становлять 15 484,53 грн (за період червень 2020 квітень 2023).

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. .1 ч.1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладеному з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати за поставлений товар та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову і про стягнення з відповідача на користь позивача 279 131,48 грн, у т.ч.: 106 011,81 основного боргу, 112 388,12 грн пені, 51 186,74 грн - інфляційних втрат, 9 544,81 грн - 3% річних.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 186,97 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 614 від 19.06.2023.

В той же час, враховуючи ставку судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру (1,5 відсотка ціни позову), передбачену пп.2 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", позивачу при зверненні з позовом про стягнення 279 131,48 грн слід було сплатити 4 186,97 грн., а тому ця сума судового збору покладається на відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, суд роз`яснює для ТОВ "ІДЕК-2006" про його право на звернення до суду з клопотанням щодо повернення судового збору у розмірі 0,03 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 196, 202, 222, 233, 238, 241, 252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОККО УКРАЇНА" (вул. Курчатова, 1, м. Рівне, 33018, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (вул. Центральна, буд. 22, Верхів, Острозький район, Рівненська область, 35825, ) 279 131 (двісті сімдесят дев`ять тисяч сто тридцять одна) грн. 48 коп. (з яких: 106 011 (сто шість тисяч одинадцять) грн 81 коп. основний борг; 112 388 (сто дванадцять тисяч триста вісімдесят вісім) грн 12 коп. пеня; 9 544 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн 81 коп. 3% річних; 51 186 (п`ятдесят одна тисяча сто вісімдесят шість) грн 74 коп. інфляційні втрати).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОККО УКРАЇНА" (вул. Курчатова, 1, м. Рівне, 33018, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (вул. Центральна, буд. 22, Верхів, Острозький район, Рівненська область, 35825, ) 4 186 (чотири тисячі сто вісімдесят шість) 97 грн. судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано "21" серпня 2023 року.

Суддя Романюк Ю.Г.