УХВАЛА

м. Київ

21.08.2023Справа № 910/11475/23

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларєв»

2. ОСОБА_1

3. ОСОБА_2

про стягнення 183 260,34 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларєв» (далі - відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) та ОСОБА_2 (далі - відповідач-3) про солідарне стягнення 183 260,34 грн., з яких: 176 336,97 грн. основного боргу за Договором про надання банківської послуги овердрафт «Легкий» від 15.01.2021 № МБ-КІЕ-Ов-11416, 4 539,70 грн. процентів за користування кредитом та 2 383,67 грн. комісійної винагороди за управління лімітом овердрафту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.07.2023 відкрито провадження у справі № 910/11475/23, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

14.08.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, у якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог.

Також, у вказаному відзиві відповідачем-2 викладено клопотання про розгляд справи № 910/11475/23 за правилами загального позовного провадження та клопотання про витребування у позивача доказів.

Розглянувши клопотання відповідача-2 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частинами 1-3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 250 Господарського процесуального кодексу України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Частиною 6 статті 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

При цьому, частиною 7 статті 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; суд зазначає, що дана справа є малозначною в розумінні статті 12 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача-2 про розгляд справи № 910/11475/23 в порядку загального позовного провадження.

При цьому, розглянувши клопотання відповідача-2 про витребування у позивача доказів, а саме платіжних документів, на підставі яких здійснювалось перерахування грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларєв» № НОМЕР_3 , суд зазначає наступне.

В силу приписів частини 1 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що однією з основних засад господарського судочинства є змагальність сторін.

Положення частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частинами 1-2, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Слід звернути увагу на те, що приписи статті 81 Господарського процесуального кодексу України не обмежують суд у праві витребувати необхідні для розгляду справи докази колом учасникiв даного судового процесу, тобто суд наділений правом витребувати такі докази також від iнших підприємств, установ та організацій, державних та інших органів чи посадових осіб, незалежно від їх участі у справі.

Необхідно враховувати, що за змістом системного аналізу приписів статей 86, 236, 277 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов`язок всебічно та повно з`ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни судового рішення.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

За таких обставин, враховуючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, а також з метою всебічного й повного встановлення обставин спору, суд вважає за необхідне задовольнити вищенаведене клопотання відповідача-2 та в порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України витребувати зазначені ним докази у справі в позивача.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач-2 у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України поставив позивачу запитання про обставини, що, на думку ОСОБА_1 , мають значення для справи.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Частинами 1-4 статті 90 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - за п`ять днів до першого судового засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом із заявою свідка надає такі докази.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати позивача надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, поставлене ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України, у формі заяви свідка протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали, а також у той самий строк надіслати копію такої заяви свідка відповідачу.

Беручи до уваги вищенаведене та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 80, 81, 91, 234, 250 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перехід до розгляду справи № 910/11475/23 за правилами загального позовного провадження.

2. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про витребування у Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» доказів.

3. Витребувати у Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» платіжні документи, на підставі яких здійснювалось перерахування грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларєв» () № НОМЕР_3 .

4. Встановити Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» строк - протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали для подання витребуваних доказів.

5. Попередити Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про те, що відповідно до частини 7 статті 81 Господарського процесуального кодексу України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

6. Зобов`язати Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, поставлене ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України, у формі заяви свідка протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали, а також у той самий строк надіслати копію такої заяви свідка відповідачу.

7. Попередити Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про те, що відповідно до частини 6 статті 90 Господарського процесуального кодексу України за наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання.

8. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя В.С. Ломака